П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13407/25	

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,
повний текст судового рішення
складено 22.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 420/13407/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» (далі також - ТОВ «Агрокомодітіз») з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року суд задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17. Стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, представник Головного управління ДПС в Одеській області подав апеляційну скаргу. Так, апелянт вказав, що за результатом проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки позивача за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в ході зіставлення даних Звіту про контрольовані операції та митних декларацій за 2023 рік встановлено розбіжності на суму 59 922 грн. Апелянт вважає, що така розбіжність між задекларованими обсягами контрольованих операцій у звіті із ознакою «звітний» та звітом із ознакою «уточнюючий» за 2023 рік не може вважатись технічною помилкою. Тому за результатами перевірки позивача з питання несвоєчасного декларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції за 2023 рік складено акт від 31.12.2024 № 57072/15-32-23-01/38696727 та винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17. Розрахунок штрафних санкцій здійснено відповідно до вимог пункту 120.6 статті 120 Податкового кодексу України. Апелянт наголошує, що норми Податкового кодексу України не містять положень щодо виправлення описки в поданому звіті. Під час перевірки встановлено вину платника у тому, що він самостійно до початку перевірки не виправив описку та не надав вірні звіти контролюючому органу.
Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Так, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» зазначив, що податковим органом безпідставно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення строків подання звіту про контрольовані операції за 2023 рік, оскільки звіт був поданий позивачем вчасно, а після виявлення технічної помилки — поданий уточнюючий звіт. Позивач зазначає, що арифметичні показники значення вартості товару та обсягу товару у звіті та уточненому звіті є однаковими, а зміни стосувалися саме показника вартості товару в національній валюті, що не може бути кваліфіковано як податкове правопорушення. У даному випадку відсутнє протиправне, винне, цілеспрямоване діяння платника податків, спрямоване на порушення податкового законодавства. Також позивач звернув увагу суду, що технічна помилка ним була виявлена самостійно та усунена шляхом подання 29.10.2024 Уточнюючого звіту з контрольованих операцій за 2023 рік, а Звіт про контрольовані операції за 2023 рік був поданий товариством у строк, передбачений підпунктом 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, тому спірне податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачем було подано Звіт про контрольовані операції за 2023 рік, що підтверджується Квитанцією № 2 від 25.09.2024.
Водночас Товариством було виявлено технічну помилку у Звіті, у зв`язку з чим 29.10.2024 було подано Уточнюючий звіт про контрольовані операції за 2023 рік, що підтверджується Квитанцією № 2 від 29.10.2024. У цьому звіті було усунуто зазначену технічну помилку шляхом коригування суми в Додатку до звіту у рядку 29 стовпця 20 «Загальна вартість операції (за вирахуванням непрямих податків) (грн)» з 14 351 660, 52 грн на 14 411 581, 65 грн. Враховуючи вищевикладене, змінилася загальна вартість усіх операцій з нерезидентом Ancile (Luxembourg) Fund S.A., SICAV-FIS (Люксембург) з 36 741 938 грн на 36 801 860 грн.
Головним управлінням ДПС в Одеській області в період з 18.12.2024 по 24.12.2024 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Агрокомодітіз» з метою здійснення податкового контролю за поданням (несвоєчасністю подання) звіту про контрольовані операції за 2023 рік, за результатами якої складений акт № 57072/15-32-23-01/38696727 від 31.12.2024.
Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині порушення строків подання звіту про контрольовані операції за 2023 рік.
На підставі акту перевірки № 57072/15-32-23-01/38696727 від 31.12.2024 Головним управлінням ДПС в Одеській області направлене позивачу податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 77 836, 00 грн. за порушення п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України на підставі п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.
Позивач не погодився з правомірністю застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 11.04.2025 № 10163/6/99-00-06-03-01-06 скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.
Оскільки позивач не згоден з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025 № 3147/15-32-23-01-17, він звернувся до суду з цим позовом про його скасування.
Задовольняючи позов суд першої інстанції вказав, що виходячи з обставин виправлення виключно арифметичної помилки, позивач не може бути притягнутий до відповідальності за неподання звіту про контрольовані операції за 2023 рік. Оскільки такий звіт був поданий вчасно (тобто до 1 жовтня 2024 року), а виправлення арифметичної помилки фактично не змінює змісту звіту: арифметичний показник вартості товару у валюті зовнішньоекономічного договору та арифметичний показник обсягу товару за зовнішньоекономічним договором не змінювалися. Крім того, суд звернув увагу на неправильне застосування податковим органом приписів п. 120.6 ст. 120 Податкового кодексу України, які передбачають відповідальність саме за неподання звіту, тоді як у цій справі звіт був поданий.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до положень п.п. 39.2.1.1 п. п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків.
Приписами п.п. 39.4.1, 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України визначено, що для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.
Платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Відповідно до п.п. 39.4.2.1 п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України у звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.
У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати: новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період; уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.
Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої п. п. 120.4 і 120.6 ст. 120 цього Кодексу.
Поряд з цим, як вбачається зі спірного податкового повідомлення-рішення позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.
Так, вказаний пункт визначає відповідальність за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу -
тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:
300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;
3 відсотків суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року;
300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), визначеної підпунктами 39.4.7 та 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу;
1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній;
100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.
Колегія суддів зауважує, що звіт про контрольовані операції був поданий позивачем, що унеможливлює застосування відальності за неподання такого звіту. 
Разом з тим, на переконання колегії суддів, скасування податкового повідомлення-рішення виключно через неправильне зазначення пункту статті закону, за умови підтвердження самого факту правопорушення та правильності розрахунку штрафних санкцій, було б проявом надмірного формалізму.
Проте, як вбачається з апеляційної скарги та розрахунку, відповідно до якого штрафні санкції нараховано не за вищевказаними правилами, штрафні (фінансові) санкції були застосовані до позивача на підставі п. 120.6 ст. 120 Податкового кодексу України.
Відповідно до положень п. 120.6 ст. 120 Податкового кодексу України несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції тягне за собою накладення штрафу у розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.
З розрахунку до податкового повідомлення-рішення вбачається нарахування позивачу штрафних санкцій в розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, тобто, за 29 днів затримки сума штрафу складає 29х2684 грн. = 77836 грн. та затримка стосується подання уточненого звіту 29.10.2024 № 9387388002.
Як вже було вказано судом вище, уточнюючий звіт платник податків подає у разі виявлення помилок після закінчення граничного строку подання для відповідного звітного періоду.
Подання платником податків уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє його від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.4 і 120.6 статті 120 Податкового кодексу України.
Отже, колегія суддів вважає, що подання уточнюючого звіту після 1 жовтня 2024 року є підставою для нарахування платнику податків штрафних (фінансових) санкцій.
Щодо відсутності вини, колегія суддів зазначає, що ст. 109 Податкового кодексу України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (п.109.3 ст. 109 Податкового кодексу України).
Аналізуючи вищевказані приписи Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що встановлення вини для притягнення особи до відповідальності згідно п.120.6 ст.120 цього Кодексу не є необхідною умовою, адже вказане виключення не передбачено п. 109.3 ст. 109 Податкового кодексу України.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині, що за виправлення виключно арифметичної помилки, суд вважає, що позивач не може бути притягнутий до відповідальності за неподання звіту про контрольовані операцій за 2023 рік, оскільки такий звіт був поданий вчасно, тобто, до 1 жовтня 2024 року, а виправлення арифметичної помилки не міняє фактично зміст звіту, арифметичний показник значення вартості товару у валюті зовнішньоекономічного договору та арифметичний показник обсягу товару за зовнішньоекономічним договором не мінялися.
Однак норми Податкового кодексу України не розрізняють випадків подання уточнюючого звіту для виправлення описки чи арифметичної помилки або для зміни суті поданого звіту.
Приписами статті 39 Податкового кодексу України чітко передбачено, що у разі подання уточнюючого звіту податковий орган має право нарахувати штрафні санкції.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025 року № 3147/15-32-23-01-17 та наявність підстав для його скасування.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 420/13407/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – скасувати.
Ухвалити нове рішення у справі.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомодітіз» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко