Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/487/26
Провадження №2-а/338/5/26
19 травня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: судді Битківського Л.М.
секретаря Микитюк А.П.,
позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції №1 (м.Городок) Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області Бобеляка Валентина Михайловича, Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів у якому поставив питання про скасування постанови від 28 березня 2026 року серії ЕНА №6920453 про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Заявлені вимоги в судовому засіданні позивач мотивував тим, що близько 2 год. ночі рухався автомобільною дорогою територією Львівської області у районі населеного пункту Черлянське передмістя. Проїхавши близько 2 кілометрів від кільцевої розв`язки, був зупинений поліцейським патрулем. Поліцейський відділення поліції №1 (м.Городок) Львівського РУП №2 ГУНП в Львівській області Бобиляк В.М. безпідставно звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху, яке нібито полягало у тому, що він не подав сигналу світловим покажчиком повороту при з`їзді із кільцевої розв`язки. Його заперечення та надані на місці пояснення поліцейський проігнорував, як і його вимогу продемонструвати на підтвердження висунутого звинувачення будь-які докази його вини. Ствердив, що дійсно, рухаючись через кільцеву розв`язку, бачив попереду патрульний автомобіль, який стояв на обочині значно далі від кільцевої розв`язки, у місці, з якого вона не проглядалась, відтак не була у полі зору поліцейського. Вважав, що поліцейським був використаний надуманий привід для зупинки його автомобіля. Попри те, що інспектор стверджував, що порушення зафіксовано на відео реєстраторі, його прохання продемонструвати доказ порушення був проігнорований. Оскільки дії працівника патрульної поліції були очевидно упередженими, він зателефонував на «гарячу лінію» ГУНП. Поліцейський Бобиляк В.М., незважаючи на відсутність будь-яких доказів його вини, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, якою наклав на нього штраф у розмірі 510 гривень. Вказану постанову вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки переконаний, що інкримінованого порушення не допускав. Просив оскаржувану постанову скасувати.
ГУНП у Львівській області, яке було залучено у якості належного відповідача ухвалою суду від 26.04.2026 року відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не подало, будь-яких заяв чи клопотань не заявляло. Представник відповідача участі у судовому засіданні не брав. 
Поліцейський Бобиляк В.М. також жодних заяв, клопотань чи пояснень з приводу обставин справи суду не подав. 
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. 

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до Закону України "Про дорожній рух"- єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України). П. 1.9. ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності. 
Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Згідно з постановою поліцейського ВП №1 (м.Городок) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП в Львівській області Бобиляка В.М. серії ЕНА №6920453 від 28.03.2026 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП за те, що о 02 год.13хв. в с.Черлянське передмістя по вул.Об`їзна 6 кілометр не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при з`їзді з кільця, чим допустив порушення п.9.2.б ПДР України.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і про порушення Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Згідно п. 5 розділу IV Інструкції № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
Дослідивши представлену позивачем постанову, яка йому була вручена під часу розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу на те, що посилання на докази, які би поза розумним сумнівом доводили вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення у ній не міститься .

Суд звертає увагу на те, що п.7 постанови у графі «до постанови додаються:» не містить жодної інформації стосовно того, які саме матеріали були у підставою винесення оскаржуваної постанови. ВІдсутні посилання як на матеріали відео фіксації самої події, так і на матеріали фіксації отримання пояснень водія та розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, працівники поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення можуть застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Застосування таких, порядок зберігання, видачі, приймання, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, чітко регламентовано даною Інструкцією. 
Так, відповідно до п.4, 5 розділу ІІ Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється як правило на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Така ж вимога відповідно до розділу ІІІ у п.2 Інструкції встановлена і щодо застосування відеореєстраторів , встановлених на службових транспортних засобах. 
Розділом VІІ Інструкції передбачено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носії, зміна системної дати та часу, примусове виключення відеореєстрторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
Позивач у судовому засіданні ствердив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення тривав не більше 5 хвилин, однак час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказаний у постанові 28.03.2026 03.08.03, а час, який вказаний у постанові як час вчинення правопорушення зазначений 28.03.2026 о 02.13.50. Таким чином не зрозуміло, що відбувалось у проміжок більше, ніж 50 хв. між подією та розглядом адміністративної справи. 
З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Виходячи з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не підтверджена належними і допустими доказами, то її слід скасувати, а провадження у справі - закрити. 
Згідно ч. 1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, судовий збір в розмірі 665,60 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 77,139,241-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
у х в а л и в:
Позов задовольнити. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6920453 від 28 березня 2026 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу у розмірі 510 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП. Провадження у справі про адміністартвине правопорушення закрити. 
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Львівській області, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя