Справа № 740/3355/25 	Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О. 	
Провадження № 33/4823/444/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Сиволлапа Д.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Щербака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щербака О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2026 року, 

ВСТАНОВИВ:
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Місцевим судом встановлено, що 10 червня 2025 року, о 15 годині 45 хвилин, у м. Ніжині по вул. Синяківська, 82, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, захисник Щербак О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у час вказаний у протоколі - транспортний засіб, біля якого перебував ОСОБА_1 знаходився в нерухомому стані, він їм не керував та не був зупинений працівниками поліції. Вказує, що працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зупиняли транспортний засіб і не були свідками зупинення транспортного засобу. Що стосується свідка ОСОБА_5 , це колишній співробітник міліції ( поліції), виконував функції державного автомобільного інспектора та можливо мав до Полуди Віталія особисті неприязні стосунки як колишній співробітник міліції, або з інших особистих неприязних відносин, оскільки займаються підприємницькою діяльністю та є конкурентами. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, 10.06.2025 автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 користувалась донька, він був з нею, машина стояла біля СТО на узбіччі. Він пішов домовлятись за ремонт машини, а дочка пішла по справах. Спочатку під`їхав один екіпаж поліції, вони взяли документи на перевірку, повідомили, що ніби автомобіль перебуває у розшуку, а потім під`їхав другий екіпаж. Один ставив превентивні питання, а інший, ОСОБА_3 складав протокол. Поліцейський ОСОБА_5 не був присутній при складанні протоколу. В машині були спущені колеса по диску, він їх накачав, і з донькою поїхали вирішувати це питання на СТО. Його не зупиняли працівники поліції, він вийшов з СТО і пішов чекати в машині. Коли приїхав другий екіпаж він був біля машини. На СТО були зайняті всі працівники, сказали, що коли хтось звільниться то можливо встигнуть подивитись автомобіль. Тому, щоб не пропустити «вікно» чекав у машині біля СТО. У випадку, якщо б, звільнилось місце, робітники СТО узяли ключі від машини і заїхали на СТО. З поліцейським ОСОБА_5 можлива особиста неприязнь, але особисто з ним він не знайомий. Коли ОСОБА_5 працював в ДАІ, він часто зупиняв його за порушення ПДР, обставини були 20 років тому
У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Заслухавши пояснення захисника Полуди В.В. та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №357691 від 10.06.2025, ОСОБА_1 10 червня 2025 року, о 15 годині 45 хвилин, у м.Ніжині по вул. Синяківська, 82, керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Разом з тим, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про Національну поліцію» одним із превентивних заходів, який може застосувати поліція, є зупинення транспортного засобу.
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Згідно з ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Крім того, відповідно до п.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
1. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:
1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;
2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб;
3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису;
4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції;
5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
2. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
До матеріалів справи додано відеозапис, здійснений поліцейськими під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, не зафіксовано факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис розпочинається з того, що ОСОБА_1 стоїть біля патрульного автомобіля, через дорогу на узбіччі знаходився транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 . Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 пояснив, що він перебуває біля СТО протягом двох годин щоб усунути несправності транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що вживав спиртні напої, проте працівникам поліції повідомляв, що за кермом даного автомобіля була його донька ОСОБА_1 . Після чого, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, проте останній відмовився, аргументуючи, що він не був водієм. Поліцейські повідомили, що в такому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5. Правил дорожнього руху. 
Крім того, у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_1 показала, що є дочкою ОСОБА_1 . Подія відбулася влітку, після обіду, приблизно о 12 годині, після базару, коли вони все продали. Влітку вони кожного дня продають овочі на базарі - огірки, капусту та інше. Батько підкачав колесо в автомобілі, і вони поїхали на СТО, вона була за кермом. Вона сіла за кермо автомобіля на базарі, потім рухалася по вулиці Станіслава Прощенка, їхала на СТО. Коли їхала з базару, конфліктів ні з ким не мала, по дорозі її ніхто не переслідував, нічого не помітила. На світлофорах ніхто її не зупиняв і не махав. Біля СТО була черга, вона припаркувала автомобіль неподалік магазину, носом в напрямку будинків і пішла по справах. Коли лишала батька біля автомобіля, він не вживав алкогольних напоїв. Потім зателефонував батько і попросив терміново підійти, там були працівники поліції, батько стояв біля поліцейської машини. Працівники поліції її не допитували, хоча вона повідомляла, що саме вона була за кермом, але вони на це не звертали увагу. Автомобіль належить їй, має стаж водія 4 роки, водійське посвідчення отримала у 2022 році. Батько був у нормальному стані, ознак алкогольного сп`яніння не мав. ОСОБА_5 не знає. Вона писала розписку, що зобов`язується доставити транспортний засіб до місця стоянки. Працівники поліції виловлювалися нечітко, доказів не надавали, вилучили водійське посвідчення і сказали: «що недаремно забирали права», її вони не слухали. Інші особи до машини, не підходили, машини не зупинялися. Вона весь час була поруч з батьком, інколи відходила, стояли тривалий час. У батька було вилучено водійське посвідчення, хоча батько казав, що водій саме вона.
Отже, показання свідка ОСОБА_1 узгоджуються з показаннями особи яка притягується до адміністративної відповідальності та з іншими зібраними доказами по справі, що саме вона керувала транспортним засобом.
Водночас показання свідка ОСОБА_5 в частині факту керування ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Аналіз переглянутого відеозапису свідчить про упередженість дій поліцейських, які вимагаючи від водія дотримання вимог законодавства, самі нехтували цими вимогами, не зважали на те, що окрім права вимагати (при тому що таким правом вони наділені виключно за умови, що такі вимоги є законними та ґрунтуються на об`єктивних даних), вони наділені ще рядом обов`язків, як то обов`язку повідомити причину зупинки, підстави, які дають право судити, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння, які мають бути реальними, а не надуманими.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок поліцейських здійснювати безперервний відеозапис виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій є запорукою дотримання законності при вчиненні поліцейськими указаних дій, об`єктивності цих дій, усунення конфліктних та спірних питань, забезпечення судової справи належними та допустимими доказами, необхідних для розгляду справи.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.
Проте з відеозапису, долученого до матеріалів справи, відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 а також на відеозапису відсутній момент руху автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та його зупинки.
Натомість, за відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.
У відповідності до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Вказана норма закону відображає сформульовану Європейським судом з прав людини у своїх справах («Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України») доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.
На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.
Тобто, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що оскільки факту керування та зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що передувала складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не відображено у наявних в матеріалах справи документах, тому у зв`язку з відсутністю підстав для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, всі докази по справі необхідно вважати недопустимими.
Відтак, апеляційним судом встановлено, що місцевий суд під час розгляду справи не перевірив дотримання поліцейським вищезазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а провадження в справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Щербака О.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити .
Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Д. С. Сиволап