Справа № 372/5995/25 
Провадження 2-383/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Рабчуна Р.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
17 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
В обґрунтування позову вказав, що 31.03.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 00-9700690. Згідно умов кредитного договору Товариство перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 470 грн. Вказав, що відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 46307, що відповідно до вимог чинного законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявленням сторони на укладення правочину. На виконання умов Кредитного договору, 31.03.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № НОМЕР_1 що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН». 21.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників від 21.10.2024 року до Договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 47 458,95 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Копію позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами було направлено Позивачем Відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу, визначену у матеріалах справи, що підтверджується списком № 20791-01-40-119 від 10.10.2025 року та описом вкладення у цінний лист.
Судом на зареєстровану адресу проживання відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження, яку відповідачка отримала - 31.12.2025 року.
З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Cудом встановлено, що 31.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9700690. Відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 46307.
Пунктами 1.2-1.3 договору передбачено, що сума ліміту кредитної лінії становить 7700 грн.; цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; Строк кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 26 березня 2025 року.
Згідно з п.1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов.
Відповідно до п.п.1.5.1., 1.5.2 стандартна процента ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 1,48 (один цілих 48 сотих)% від Суми кредиту за кожен день користування Кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування Кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту).
Згідно п. 1.6. договору, кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від Суми кредиту, що складає: 770.00 (сімсот сімдесят гривень нуль копійок) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4. цього Договору.
Відповідно до п. 2.8. Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "31" березня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 7700.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Наявні у справі графік платежів, який є додатком до кредитного договору № 00-9700690 від 31 березня 2024 року підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 46307, паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14260. У паспорті споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма), позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування.
Згідно з довідкою про ідентифікацію, складеною директором ТОВ «Макс Кредит», Пахомова О.П., з яким укладено договір № 00-9700690 від 31.03.2024 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору ним підписано одноразовим ідентифікатором 46307, направленим 31.03.2024 року о 13 год. 31 хв на номер телефону НОМЕР_2 .
ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_2 , виконало належним чином, надавши позичальникові кредит в узгодженому розмірі. Листом директора ТОВ «Платежі Онлайн» від 30.10.2024 року підтверджено успішність операції з перерахування 31.03.2024 року о 13 год. 32 хв. грошових коштів в сумі 7 700 грн. на банківську картку НОМЕР_1 .
31 березня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилася та підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14260 паспорт споживчого кредиту.
21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
У порядку та на умовах, визначених у Договорі Факторингу 1, Позивач зобов`язався передати (сплатити) Первісному кредитору Суму Фінансування, а Первинний кредитор зобов`язався відступити Позивачу Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.
Актом приймання-передачі до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників клієнта від 21.10.2024 року, складений за формою згідно із додатком № 1 до Договору та документи підтверджуючі право вимоги клієнта, кількість боржників 6187.
Згідно копії платіжних інструкцій № 13 від 25.10.2024, № 14 від 30.10.2024, № 15 від 31.10.2024 року та № 16 від 31.10.2024 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «МАКС КРЕДИТ» плату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «МАКС Кредит» до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9700690 від 31.03.2024 року на суму 47 458,95 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Макс Кредит», станом на 21.10.2024 за кредитним договором №00-9700690 від 31.03.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 47 458,95 грн.
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №009700690 від 31.03.2024, наданою позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» станом на 01.10.2025 становить 51 308,95 грн та складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту ( тілом кредиту) - 8 470,00 грн; простроченої заборгованості за процентами - 38 988,95 грн; штрафи і санкції - 3 850,00 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Як слідує з матеріалів справи, кредитний договір № 00-9700690 від 31.03.2024 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Його підписано ОСОБА_1 31.03.2024 з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором 46307.
Крім того, у договорі сторони погодили суму кредиту, строк кредиту, дату повернення кредиту, стандартну процентну ставку за 1 день користування та знижену процентну ставку за 1 день користування.
За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 кредитного договору № 00-9700690 від 31.03.2024 року.
При укладенні кредитного договору відповідач сам надав відомості, які його ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний ним номер телефону позивачем було направлено одноразовий ідентифікатор, яким відповідач скористався, ввівши у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписавши договір. При цьому кошти були перераховано на зазначену позичальником картку.
Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі підтверджується інформаційною довідкою від 30.10.2024 року вих.№1289/10.
Позадоговірне надходження коштів від іншої особи без жодних правових підстав не може кваліфікуватися як позика за кредитним договором № 00-9700690 з нарахування на неї відсотків, а позивач не може претендувати на стягнення коштів, які надійшли не від особи з якою ним укладено факторинг.
Суд наголошує, що кредитор може користуватись послугами іншої фінансової компанії для здійснення певних операцій, включаючи перерахування коштів фізичній чи юридичній особі.
У даному випадку ТОВ «Платежі Онлайн» в ролі посередника (не на правах кредитора) перерахувало кошти ТОВ «Макс Кредит» у сумі 7700 грн. на рахунок зазначений ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 30.10.2024 №1289/10, згідно з якою ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції. Сайт торговця: TREBA.CREDIT. Тип транзакції: видача. У реєстрі транзакцій наявна транзакція 41188-11247-26474 від 31.03.2024 13:32:05 на суму 7700 грн, банк-емітент PRIVAT BANK, маска картки клієнта № НОМЕР_3 , код авторизації 935250.
Таким чином, суд уважає доведеним факт перерахування ТОВ «Макс Кредит» ОСОБА_1 7700 грн. на виконання кредитного договору №00-9700690 від 31.03.2024 року.
Отже, TOB «Макс Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №00-9700690 від 31.03.2024 в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором № 00-9700690 від 31.03.2024.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Із матеріалів справи слідує, що ТОВ «ФК «ЕЙС» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за кредитним договором №00-9700690 від 31.03.2024.
Таким чином, відповідач належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «Макс Кредит», не виконав, позивач отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЕЙС» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.
Суд вважає обґрунтованим та підтвердженими позивачем позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів в розмірі 7700,00 грн. В той же час, позивачем заявлено до стягнення тіло кредиту в розмірі 8 470,00 грн., однак, оскільки в позові відсутні обґрунтування відповідної суми тіла кредиту, і доведено надання кредитних коштів в розмірі 7700,00 грн., суд не вбачає підстав для її стягнення в судовому порядку і стягує тіло кредиту в розмірі 7700,00 грн., оскільки саме перерахування цієї суми позичальнику доведено доказами, наданими до матеріалів справи.
Проте суд не погоджується з визначеним до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» розміром заборгованості по несплаченим відсоткам з огляду на наступне.
22 листопада 2023 року прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема, статтю 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відтак, згідно вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 22 квітня 2024 року - 2,5 %; протягом наступних 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 20 серпня 2024 року - 1,5 %; починаючи з 241 дня з дня набрання ним чинності, тобто, з 21 серпня 2024 року, - 1%.
Наведені обмеження мають імперативний характер і поширюються на всі договори про споживчий кредит, за якими нарахування процентів здійснювалося після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, незалежно від дати укладення таких договорів.
Як вбачається з інформації за укладеним договором №00-9700690 від 31.03.2024 (розрахунку заборгованості) позичальника ОСОБА_1 з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» загальна сума заборгованості станом на 21.10.2024 складає 46 688,95 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7700,00 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами за зниженою ставкою 1.48 % за день становить 2 849,00 за період з 31.03.2024 по 24.04.2024 та за стандартною процентною ставкою 2,47% за період з 27.04.2024 по 21.10.2024 (дата продажу кредиту) становить 36 139,95 грн. (тобто в межах строку кредитування); сума заборгованості за пенею і штрафами - 3 850,00 грн. 
У зв`язку з наведеним суд приходить висновку, що розмір заборгованості з відсотків підлягає перерахунку, виходячи з встановленого п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», і становить: з 31.03.2024 по 22.04.2024 (23 дні) - 1,48%, що становить 2621,08 грн. (7700,00 грн. тіло кредиту*1,48%*23 днів); з 23.04.2024 р по 20.08.2024 р. (120 днів) - 1,5%, що становить 13 860,00 грн. (7700,00 грн. тіло кредиту*1,5%*120 днів), з 20.08.2024 по 21.10.2024 (63 дні, оскільки згідно розрахунку заборгованості відсотки нараховувалися лише до 21.10.2024 р., а суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог) - 1%, що становить 4851,00 грн. (7700,00 грн. тіло кредиту*1%*63 днів). Отже, загальний розмір заборгованості відповідачки за процентами за період з 31.03.2024 по 21.10.2024 становить - 21 332,00 грн. (2621,08 грн. +13 860,00 грн+4851,00 грн.).
Отже, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за процентами за кредитним договором №00-9700690 від 31.03.2024 року підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за процентами у сумі 21 332,00 грн.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з вказаного кредитного договору та договорів факторингу, суд вважає правильним, в межах заявлених позовних вимог, задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-9700690 від 31.03.2024 у загальному розмірі 29 032,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7 700,00 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -21 332,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого договором кредитної лінії у розмірі 3850,00 грн., суд зазначає таке.
З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану.
15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
З огляду на викладене вище, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими штрафами у розмірі 3850,00 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає заборгованість у сумі 29 032,00 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 7700 грн., та заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом у сумі 21 332,00 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за недоведеністю.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи.
Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн. при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Згідно з приписами ч. 1ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Суд враховує, що даний спір є не складним.
Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн., який є завищеним.
Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 1 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - на 61,17% (29032*100:47458,95), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 481,78 грн. (2422,4*49,48% ) покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612,625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК, ст.ст. 133, 141, 263-265, 268 ЦПК, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за кредитним договором № 00-9700690 від 13.03.2024 року в розмірі 29 032 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ: 42986956) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ: 42986956) сплачений судовий збір в розмірі 1 481,78 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя             Р.О. Рабчун