Номер провадження: 22-ц/813/4012/26 
Справа № 505/3188/18
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Голова первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Приходько Олександр Микитович, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

встановив:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить: 
1) визнати незаконним і скасувати наказ ДП «НЕК «Укренерго» від 31.08.2018 року № 664-к «Про звільнення» ОСОБА_1 , інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго», робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11, якого звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу України про працю України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 
2) поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11 з 01.09.2018 року та зобов`язати державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» перевести ОСОБА_1 на посаду інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11.; 
3) у випадку відсутності на момент поновлення посади інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11, зобов`язати державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» здійснити з 01.09.2018 року поновлення та переведення ОСОБА_1 на посаду інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11; 
4) у випадку відсутності на момент поновлення посади інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11, здійснити з 01.09.2018 року формальне поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11, та перевести його на посаду інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11; 
5) стягнути з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 вересня 2018 року по день ухвалення судового рішення, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який закріплено банком за заробітною карткою НОМЕР_2 за ОСОБА_1 .. Банк утримувач - ПАТ Державний ощадний банк України» МФО № 300465, код ЄДРПОУ № 00032129; 
6) стягнути з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі – 70 000,00 грн, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який закріплено банком за заробітною карткою № НОМЕР_2 за ОСОБА_1 Банк утримувач - ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО № 300465, код ЄДРПОУ №00032129; 
7) стягнути з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу, яка передбачена ст. 44 КЗпП України у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, шляхом перерахування його у безготівковій формі на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який закріплено банком за заробітною карткою № НОМЕР_2 за ОСОБА_1 . Банк утримувач - ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО № 300465, код ЄДРПОУ №00032129. Позивач також просить допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та в частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді інспектора з внутрішнього контролю. У зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці роботодавець звільнив позивача з роботи, повідомивши про наступне звільнення більш як за два місяці, ознайомивши із двома переліками вакантних посад станом на місяць такого повідомлення. 
ОСОБА_1 вважає звільнення незаконним. Зокрема, що відповідач не запропонував усі вакантні посади, які були з моменту попередження про вивільнення до дня звільнення. 
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову вимог ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції, зокрема, зауважив, що відповідач попередив позивача про наступне вивільнення більш ніж за два місяці до цього і запропонував усі вакансії, на які позивач не погодився.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.
Скаржник зауважує про залишення судом першої інстанції поза увагою того, що відповідачем не було запропоновано позивачу всі наявні вакантні посади станом на день звільнення, так станом на 20.08.2018 року позивач не отримував актуального переліку вакантних посад, крім того судом не було ураховано, що реорганізації та ліквідації відділу внутрішнього контролю ВП «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» не відбулось, а звільнення ОСОБА_1 було здійснено не уповноваженою на це особою за відсутності згоди на це профспілкового комітету. Окремо скаржник зазначає про помилковість висновків суду про те, що відповідачем не порушувалось процедури переважного права на залишення на роботі.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Голова первинної профспілкової організації ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» Приходько О.М., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 31 серпня 2018 року N?664-к "Про звільнення" ОСОБА_1 , інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу "Укренергосервіс" ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго". Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора (із дипломом спеціаліста) з внутрішнього контролю відділу внутрішнього контролю відокремленого підрозділу "Укренергосервіс" ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго". Стягнуто з ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 вересня 2018 року по 18 січня 2024 року у розмірі – 1 279 769,40 гр., з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Стягнуто з ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року залишено без змін у частині задоволених вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди та скасовано у частині вирішення вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду.
Скасовуючи постанову апеляційного суду у вказаній вище частині, касаційний суд виходив з того, що апеляційний суд не з`ясував причини розбіжності середньоденного заробітку позивача у довідках відповідача від 27 листопада 2018 року № 11-4/363 і від 2 травня 2019 року № 11-4/196, не навів мотивів прийняття першої довідки за наявності другої, не перевірив правильність розрахунку і кількість відпрацьованих робочих днів у липні 2018 року згідно з табелем обліку робочого часу.
У судовому засіданні представник скаржника – адвокат Цуркан О.О. підтримав апеляційну скаргу. Представник відповідача ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Мотуренко Ю.А. заперечував проти задоволення скарги.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Голова первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Приходько О.М. будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду у вказаній вище частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зважаючи на те, що Верховним Судом на новий розгляд до апеляційного суду направлено цю справу лише у частині вирішення вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, предметом апеляційного перегляду є рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2023 року у частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду у вказаній вище частині не відповідає.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював у ДП «НЕК «Укренерго» з 19 лютого 2016 року на посаді головного фахівця сектору з питань запобігання та виявлення корупції (т. 1, а. с. 131). На підставі наказу ДП «НЕК «Укренерго» від 21 листопада 2017 року № 570-к позивача перевели на посаду інспектора (т. 1, а. с. 132).
Згідно з наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 14 червня 2018 року № 212-к/оп «Про зміни в організації виробництва і праці ДП «НЕК «Укренерго» з метою підсилення контролю за здійсненням економічної та господарської діяльності, оптимізації бізнес процесів, скорочення витрат впроваджені зміни в організації виробництва і праці підприємства, а саме з організаційної структури відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» вивели структурний підрозділ – відділ внутрішнього контролю (т. 1, а. с. 24).
За наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 14 червня 2018 року № 213-к/оп «Про скорочення штату ДП «НЕК «Укренерго» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства відповідно до наказу від № 212-к/оп вивели зі штатного розпису «керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромисловий персонал апарату управління ДП «НЕК “Укренерго”», зокрема вивели посаду інспектора, яку займав позивач (т. 1, а. с. 25, 55, 128).
Згідно з наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 14 червня 2018 року № 416-к «Про наступне вивільнення» вирішили: підготувати попередження про таке вивільнення у зв`язку зі змінами в організації праці і зміною організаційної структури й ознайомити під підпис, зокрема позивача; подати до профспілкового комітету ДП «НЕК «Укренерго» подання про надання згоди на розірвання трудових договорів за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з працівниками, посади яких скорочують, у випадку їхньої відмови від переведення на іншу роботу на підприємстві (т. 1, а. с. 26 – 27, 56 – 57, 125 – 130).
21 червня 2018 року позивача ознайомили з попередженням про вивільнення (про зміну істотних умов праці), а також із двом переліками вакантних посад: станом на 1 червня 2018 року на 26 посад і станом на 21 червня 2018 року на 19 посад (т. 1, а. с. 29 – 30). У цьому попередженні вказали, що у разі відмови від переведення на іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю, або у зв`язку з її відсутністю позивача звільнять з роботи за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України після 21 серпня 2018 року, після чого він зможе звернутися до служби зайнятості або працевлаштуватись самостійно (т. 1, а. с. 28, 134).
Позивач підписав те попередження і додатково у ньому зазначив, що воно є незаконним, протиправним і порушує його права; тому просив розглянути та погодити заяву на звільнення від 19 червня 2018 року і звільнити його «4 липня 2018 року за пунктом 5.48 Колективного договору». Під час ознайомлення з переліками вакантних посад станом на 1 і 21 червня 2018 року позивач зауважив низку недоліків, а саме те, що перелік є неповним (пункт № 13 відсутній) і немає інформації про посадові оклади (т. 1, а. с. 28 – 30).
22 серпня 2018 року відповідач на дві адреси надіслав позивачеві перелік вакантних посад станом на 20 серпня 2018 року та копію попередження про вивільнення (трек-номери 0103264364705 і 0103264364691). Однак ці листи позивач не отримав: перший повернувся із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а другий – із відміткою «за цієї адресою адресат не проживає» (т. 1, а. с. 144 – 146).
Відповідач на судовому засіданні визнав, що позивач з 14 червня до 31 серпня 2018 року постійно перебував на робочому місці.
Згідно з наказом від 31 серпня 2018 року № 664-к «Про звільнення» відповідач звільнив позивача з посади інспектора з 31 серпня 2018 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Тоді ж з цим наказом позивача ознайомили, і він написав, що вважає наказ незаконним, таким, що порушує права, передбачені статтею 42 КЗпП України (т. 1, а. с. 33, 133).
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, у залишеній без змін постановою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року частині, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.
Ураховуючи викладене апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 , про стягнення з ДП «НЕК «Укренерго» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 вересня 2018 року по день ухвалення судового рішення, з огляду на таке.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України).
Вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні), до моменту поновлення таких прав, тобто до ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 лютого 2025 року у справі № 591/3739/22-ц).
Вимушений прогул – це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється можливості виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізувати належне йому право на працю і її оплату через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу пов`язується з діянням роботодавця, наслідком якого стала неможливість працівника належно реалізовувати право на працю.
За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначений статтями 235 і 236 КЗпП України, і їх не можна розширено тлумачити.
Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП України випадках є заходом матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою такої відповідальності є винне протиправне порушення роботодавцем трудових обов`язків, унаслідок чого заподіяна майнова шкода працівникові (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 708/447/23).
За змістом абзацу четвертого пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі – Порядок № 100) середня заробітна плата позивача для виплати за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку № 100).
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку № 100).
Для обліку робочого часу працівників застосовується табель обліку робочого часу – поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або організації в цілому з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду.
Згідно з довідкою відповідача від 27 листопада 2018 року № 11-4/363, у червні 2018 року позивач фактично відпрацював 20 днів при місячній нормі 20 робочих днів, і йому нарахували 17 464,00 грн посадового окладу та 6 172,31 грн премії, а всього – 23 636,31 грн; у липні 2018 року позивач фактично відпрацював 22 дні при місячній нормі 22 робочих дні, і йому нарахували 10 002,00 грн посадового окладу та 5 739,30 грн премії, а всього – 15 741,30 грн; сума для розрахунку середньоденного заробітку становить: 23 636,31 грн + 15 741,30 грн = 39 377,61 грн; середньоденний заробіток становить: 39 377,61 грн / 42 робочі дні = 937,56 грн (т. 1, а. с. 147).
Згідно з довідкою, наданою відповідачем, від 02 травня 2019 року № 11-4/196, у червні 2018 року позивач фактично відпрацював 20 днів при місячній нормі 20 робочих днів, і йому нарахували 17 464,00 грн посадового окладу, 5 239,20 грн премії, 873,20 грн надбавки за енергостаж, 59,91 грн індексації, а всього – 23 636,31 грн; у липні 2018 року позивач фактично відпрацював 12 днів (щорічна відпустка з 9 до 22 липня 2018 року) при місячній нормі 22 робочі дні, і йому нарахували 10 002,00 грн посадового окладу, 5 239,20 грн премії, 500,10 грн надбавки за енергостаж, а всього – 15 741,30 грн. сума для розрахунку середньоденного заробітку становить (23 636,31 грн + 15 741,30 грн) – 2 494,91 грн = 36 882,70 грн; середньоденний заробіток становить: 36 882,70 грн / 32 дні = 1 152,58 грн (т. 2, а. с. 180).
З метою перевірки правильності розрахунку і кількість відпрацьованих робочих днів у липні 2018 року згідно з табелем обліку робочого часу, ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» витребувано Довідку про кількість фактично відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів у липні 2018 року згідно з табелем обліку робочого часу. 
Так, як убачається з наданого ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» Табелю обліку рабочого часу ОСОБА_1 за липень 2018 року позивач фактично відпрацював 12 днів (96,5 годин).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Отже, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційний суд враховує довідку від 02 травня 2019 року № 11-4/196, надану відповідачем, згідно з якою середньоденний заробіток позивача складає - 1 152,58 грн (т. 2, а. с. 180).
Позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 вересня 2018 року по час ухвалення рішення судом.
Отже, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу обчислюється за період - з 01 вересня 2018 року по 18 січня 2024 року. Кількість робочих днів у вказаному періоді складає – 1 995, тож середній заробіток за час вимушеного прогулу складає – (1 995*1152,58) 1 573 271,70 грн.
У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року справа N 757/27799/21-ц (провадження N 61-11515св24) викладено правовий висновок про те, що податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та вираховуються при виплаті працівнику. Отже, присуджена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів при її виплаті.
З огляду на зазначене із присудженої позивачу суми середнього заробітку потрібно утримати установлені законодавством України податки і збори.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасуванню, з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог, з наведених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2023 року скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити нове судове рішення.
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (ЄДРПОУ 00100227) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 вересня 2018 року по 18 січня 2024 року у розмірі 1 573 271,70 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством податків та зборів. 
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький