ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

10.06.2026	м. Суми	Справа № 920/502/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/502/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українське міжрегіональне будівництво” (вул. Березнева, буд. 12, кв. 408, м. Київ, 02155)
до відповідача Комунального підприємства “Міськводоканал” Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009),
про стягнення 367 234 грн 65 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 367 234 грн 65 коп., в тому числі: 349 192 грн 50 коп. заборгованості за поставлений товар, 3317 грн 33 коп. пені, 11 998 грн 32 коп. інфляційних втрат, 2726 грн 50 коп. 3% річних відповідно до договору про закупівлю товару № 293 від 02.09.2025, укладеного між сторонами.
Ухвалою від 17.04.2026 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/502/26; визнав справу № 920/502/26 малозначною; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 
Згідно зі ст. 248, 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Копія ухвали суду від 17.04.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 17.04.2026, що підтверджується довідкою суду.
30.04.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 2283 від 30.04.2026), в якому просить суд зменшити розмір пені на 99 відсотків, відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу, інфляційних втрат та річних. Відповідач вказує на те, що позивач не подав доказів на підтвердження отримання відповідачем рахунку на оплату. 02.02.2026 відповідач отримав претензію вих. №27/01-1-26 від 27.01.2026 з вимогою сплатити заборгованість за реквізитами, що вказані в договорі. Після отримання претензії (протягом 60 календарних днів) відповідач сплатив за поставку металопластикових вікон 349 192 грн. 50 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 2272 від 20.04.2026 та № 2290 від 21.04.2026. Вимоги про стягнення пені, інфляційних нарахувань, 3% річних є необґрунтованими. Також відповідач вказує на обставини, що істотно ускладнили оплату товару. Внаслідок невідповідності фактичної вартості комунальних послуг затвердженим тарифам та різкого зменшення платоспроможності споживачів за отримані послуги, спричиненого, у тому числі, повномасштабною збройною агресією рф, а також за відсутності компенсаційних механізмів з боку держави, відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі та не має можливості своєчасно і в повному обсязі розраховуватися з постачальниками за паливно-мастильні та інші матеріали, за електричну енергію, своєчасно сплачувати податки до бюджету. Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації — начальника обласної військової адміністрації від 26.11.2025 № 790-ОД підтверджено статус КП “Міськводоканал” СМР, як критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Згідно з розпорядженням Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області від 14.10.2025 № 360 КП “Міськводоканал” СМР визначено єдиним виконавцем комунальних послуг на території Сумської міської територіальної громади з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Фактично відповідач, який відноситься до критичної інфраструктури, в умовах воєнного часу, цілодобово, одноосібно, безперервно забезпечує підприємства, установи, організації та населення Сумської міської територіальної громади питною водою, здійснює відведення та очистку стічних вод, зобов`язане виконувати свої функції за будь-яких умов. Заявлений позивачем розмір пені є значним у порівнянні з основною сумою боргу, не відповідає реальним збиткам позивача; має каральний, а не компенсаційний характер. 
04.05.2026 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 2316 від 04.05.2026), в якій зазначає, що рахунок №79 від 14.10.2025 був направлений відповідачу новою поштою 23.10.2025, декларація № 59001483427972. Дата отримання рахунку - 24.10.2025. Дана інформація підтверджується специфікацією до акту наданих послуг № НП-016023380 від 31.10.2025. Відповідач повинен був здійснити оплату протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання сторонами товарно-супровідних документів (видаткових накладних та товарно-транспортних накладних), а не з дати отримання рахунку. Відповідач сплатив заборгованість станом на 21.04.2026, після подання позовної заяви та відкриття провадження у справі, що підтверджує неналежне виконання зобов`язань. Також позивач зазначає, що відповідач не повідомив позивача про настання обставин, що ускладнюють виконання договірних зобов`язань. Розмір пені становить 0,01% від суми несвоєчасної сплати за кожний день прострочення, що дорівнює 34,92грн/ в день. Ця сума є малозначною.
11.05.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх. № 2478 від 11.05.2026), в якому просить суд зменшити розмір пені на 99%, відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що специфікація до акту наданих послуг № НП-016023380 від 31.10.2025 жодним чином не підтверджує факт отримання рахунку 24.10.2025, оскільки зі змісту даної специфікації вбачається направлення документів без конкретизації яких саме. Відповідач наполягає, що строк внесення плати за поставку товару відраховується з моменту отримання від постачальника претензії (02.02.2026). 
05.06.2026 позивач подав відповідь на заперечення (вх. № 2976 від 05.06.2026), в якій просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивач зазначає, що ним одночасно «Новою Поштою» були направлені рахунок, видаткова накладна та товарно-транспортна накладна. Відповідач визнає, що отримував для підписання видаткову накладну та товарно-транспортну накладну від 14.10.2025, проте не визнає, що отримував рахунок та маніпулює даними фактами намагаючись їх спотворити для уникнення подальшої відповідальності.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. 
02.09.2025 між сторонами укладений договір про закупівлю товару № 293 відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставити та передати у власність відповідача товар: металопластикові вікна, ДК 021:2015 код: 44220000-8 Столярні вироби (далі - товар), а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити цей товар в порядку і на умовах договору (п. 1.1. договору).
Відповідно до п. 1.2. договору найменування, ціна, кількість товару зазначається сторонами у специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною.
Згідно з п. 4.1. договору загальна ціна договору з ПДВ становить 349 192 грн. 50 коп.
За умовами п. 4.3. договору оплата за договором здійснюється замовником у безготівковій формі в національній валюті України одним або декількома платежами шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання сторонами товарно-супровідних документів (видаткових накладних та товарно-транспортних накладних) на підставі виставленого постачальником рахунку.
Пунктом 5.6. договору визначено, що датою поставки товару та датою переходу права власності на товар вважається дата підписання сторонами товарно-супровідних документів.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2025, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами до повного їх виконання (п. 11.1. договору).
Найменування, вартість товару, його кількість узгоджені сторонами у специфікації, що є додатком № 1 до договору.
Позивач поставив відповідачу товар вартістю 349 192 грн 50 коп. згідно з видатковою накладною № 95 від 14.10.2025 та товарно-транспортною накладною № 1 від 14.10.2025. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо оплати товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 349 192 грн 50 коп. 
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд встановив, що факт поставки позивачем відповідачу та отримання останнім товару за договором вартістю 349 192 грн 50 коп. 14.10.2025 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковою накладною № 95 від 14.10.2025, товарно-транспортною накладною № 1 від 14.10.2025, що підписані сторонами, підписи скріплені печатками. 
З урахуванням погодженого сторонами у п. 4.3. договору строку оплати товару, відповідач мав виконати відповідне зобов`язання до 06.01.2026 включно. 
Твердження відповідача про те, що строк оплати треба рахувати від дати отримання претензії, оскільки позивач не подав доказів отримання відповідачем рахунку, є безпідставними. 
Сторони погодили строк оплати у договорі - 60 (шістдесят) робочих днів з дати підписання сторонами товарно-супровідних документів (видаткових накладних та товарно-транспортних накладних) на підставі виставленого постачальником рахунку.
Суд зазначає, що рахунок за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється "на підставі рахунку", однак за змістом пункту 4.3 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується з дати підписання сторонами товарно-супровідних документів. 
Суд встановив, що відповідач сплатив заборгованість в сумі 349 192 грн 50 коп. згідно з платіжними інструкціями № 2272 від 20.04.2026 на суму 100 000 грн 00 коп., № 2290 від 21.04.2026 на суму 249 192 грн 50 коп. (із простроченням, після звернення позивача з позовом до суду). 
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.
Оскільки матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем основного боргу, провадження у справі № 920/502/26 в частині стягнення з відповідача 349 192 грн. 50 коп. заборгованості за поставлений товар підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 8.3.1. договору, у випадку несвоєчасної чи неповної оплати товару за договором (порушення термінів оплати) постачальник має право вимагати від замовника сплати пені в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За несвоєчасну оплату товару позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 3317 грн 33 коп., 3 % річних в сумі 2726 грн 50 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 11 998 грн 32 коп. за період з 06.01.2026 до 10.04.2026, виходячи з суми заборгованості в розмірі 349 192 грн 50 коп.
Як вже зазначив суд, відповідач був зобов`язаний оплатити товар у строк до 06.01.2026 включно, відповідно, зобов`язання є простроченим з 07.01.2026, тому суд вважає правомірними та обґрунтованими нарахування за період з 07.01.2026 до 10.04.2026 включно.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За приписами ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.
Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді пені суд не встановив. Відповідач не довів, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.
З урахуванням приписів ст. 96, 617 Цивільного кодексу України відповідач як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.
Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Договір між сторонами укладений 02.09.2025. На дату укладення договору відповідачу був добре відомий його фінансовий стан і ті обставини, на які він вказує у відзиві (збройна агресія рф, дебіторська заборгованість, кредиторська заборгованість, невідповідність фактичної вартості комунальних послуг), що тривають з 2022 року. 
Укладення договору у 2025 році, отримання товару, за наявності відповідних обставин, і в подальшому посилання на те, що підприємство є критично важливим, як підставу для звільнення від відповідальності за порушення виконання зобов`язання, суд вважає недобросовісною поведінкою зі сторони відповідача. 
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
Оцінюючи наведені відповідачем доводи суд дійшов висновку про відсутність підстав у даному випадку для застосування правового механізму зменшення розміру пені. Суд враховує, що розмір заявленої до стягнення пені є розумним, не є надмірним, становить 0,94% від суми основного боргу. Суд також враховує, що відповідач виконав зобов`язання з оплати поставленого товару лише після звернення позивача з позовом до суду. 
За викладених обставин, враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3282 грн 41 коп. пені, 2697 грн 87 коп. 3% річних, 11 998 грн 32 коп. інфляційних втрат.
У задоволенні позову в іншій частині, щодо стягнення з відповідача пені в сумі 34 грн 92 коп. та 3% річних в сумі 28 грн 63 коп., суд відмовляє за їх необґрунтованістю (суд встановив, що зобов`язання є простроченим починаючи з 07.01.2026).
Розрахунки перевірені судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff; результати долучені до матеріалів справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати товару, відповідач сплатив заборгованість після звернення позивача з позовом до суду та відкриття судом провадження у справі, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4406 грн 05 коп. В іншій частині витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позову. 
Керуючись ст. 2, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства “Міськводоканал” Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, буд. 9, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 03352455) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Українське міжрегіональне будівництво” (вул. Березнева, буд. 12, кв. 408, м. Київ, 02155, код ЄДРПОУ 45023887) 3282 грн 41 коп. пені, 2697 грн 87 коп. 3% річних, 11 998 грн 32 коп. інфляційних втрат, 4406 грн 05 коп. витрат по сплаті судового збору. 

3. Провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства “Міськводоканал” Сумської міської ради заборгованості за поставлений товар в сумі 349 192 грн 50 коп. - закрити.

4. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 10.06.2026.

Суддя	Д.В. Вдовенко