ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/14991/26
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік, як військовозобов`язаного та внесення даних про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Позов мотивований, тим, що відповідач протиправно поновив позивача на військовому обліку. Вказує, що оскільки позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та був виключений з військового обліку, відповідно до пп. 3 п. 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, то з цієї дати він є звільненим від виконання військового обов`язку, як особа, що в силу закону вважається непридатною до проходження військової служби. А повторне взяття особи на військовий облік, на підставі нових законів, якщо її вже було виключено з обліку остаточно в 2018 році за станом здоров`я, є дією, яка погіршує її існуюче становище, та є обмеженням її конституційних прав і свобод. Отже, після виключення Позивача з військового обліку, як непридатного до військової служби, Відповідач-1 не мав правових та фактичних підстав повторно взяти його на військовий облік, направити на медичний огляд ВЛК та мобілізовувати. Зазначає, що оскільки позивач фактично не проходив медичний огляд, наявні у нього захворювання взагалі не були враховані при прийнятті постанови ВЛК, що є грубим порушенням п. 3.1. глави 3 Розділу ІІ Положення №402.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якому останній просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з вимогами позивача та вважає їх безпідставними. Вказав, що оскільки Позивач не надав документів що підтверджували право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації Позивача було направлено на проходження військово-лікарської комісії, як такого, що підпадає під призив на військову службу під час мобілізації. 27.03.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, як визнаного придатним до військової служби та, як такого який не надав документів що підтверджують право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні дані щодо визнання позивача непридатним до військового обліку та щодо виключення Позивача з військового обліку. Відомості паперового військово-облікового документу, які не містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів - вважаються недійсними. Відтак відомості щодо визнання Позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку згідно чинного законодавства є недійсними.
Представник Військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Вказав, що позивач був направлений до Військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період. На момент прибуття та зарахування до особового складу Позивач мав чинні офіційні документи: довідку військово-лікарської комісії №2026-0327-1235 від 27.03.2026 про визнання його придатним до військової служби (додаток 6 до позовної заяви); військовий квиток серії НОМЕР_2 від 27.03.2026; Іменний список команди ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 здійснено командиром частини наказом (по стройовій частині), виданого на підставі зазначених вище документів у повній відповідності до вимог законодавства. Військова частина не наділена повноваженнями вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводити військово-лікарську експертизу чи перевіряти законність рішень територіальних центрів комплектування, прийнятих до направлення особи до військової частини. Звільнення військовослужбовця з військової служби регулюється виключно статтею 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та Положенням про проходження військової служби. Підстави звільнення є вичерпними і включають, зокрема, стан здоров`я за новим висновком ВЛК, закінчення строку служби, сімейні обставини тощо. Судове зобов`язання військової частини звільнити особу без наявності законних підстав суперечить вимогам статті 19 Конституції України, принципам законності, верховенства права та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
08.05.2026 до суду надійшла заява про забезпечення позову від представника позивача.
Ухвалою суду відмовлено ОСОБА_1 у забезпеченні позову.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав доводи викладені у позовній заяві.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 з позицією позивача, викладеній у відповіді на відзив не згодний, як з такою що є безпідставною та не обгрунтованою та подав до суду заперечення.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
В тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 в п.7 “Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я” вказано, що 13.02.2018 пр.30 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 непридатним до в/с з виключенням з в/обліку за ст.58(а).
Відповідно до п.14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 ОСОБА_1 13.02.2018 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 зг. ст. 37 п.6 пп. ЗУ ПВО і ВС 2006.
27.03.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 було доставлено позивача.
27.03.2026 позивача направлено для визначення придатності до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення до КНП “КДЦ” Святошинського району м.Києва.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2026-0327-1235 від 27.03.2026 проведено медичний огляд при ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 та на підставі статті 39в, 36в графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ визнано придатним до військової служби.
27.03.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було призвано на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.03.2026 №171-4МГ.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2026 №92 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини з 27 березня 2026 року.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.202264/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до тепер.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-ХІІ), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232-XII).
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України своєю постановою від 16.05.2024 №559 затвердив Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (надалі - Порядок №559).
Згідно з п. 1 чинного Порядку №559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ, розвідувальних органах у відставку, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово-обліковий документ не видавався).
За умовою п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-XII у редакції, чинній на момент повторного взяття позивача на військовий облік, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, визначає Закон України від 16.03.2017 №1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (надалі - Закон №1951-VIII).
Статтею 1 вказаного Закону визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як встановлено судом вище, в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 в п.7 “Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я” вказано, що 13.02.2018 пр.30 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 непридатним до в/с з виключенням з в/обліку за ст.58(а).
Відповідно до п.14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 ОСОБА_1 13.02.2018 виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 зг. ст. 37 п.6 пп. ЗУ ПВО і ВС 2006.
Вказані записи засвідчені печатками та підписами відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Водночас, як встановлено судом вище, ІНФОРМАЦІЯ_7 проігнорував ту обставину, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не має обов`язку проходити військово-лікарську комісію та не може бути призваний на військову службу під час мобілізації внаслідок того, що він виключений з військового обліку.
На переконання суду, після отримання повідомлення від позивача про його виключення з військового з обліку за станом здоров`я, відповідач був зобов`язаний вжити належних заходів для перевірки цієї інформації та врахування її при проведенні подальших мобілізаційних заходів позивача.
Відповідач направив позивача на проходження медичного обстеження ВЛК, за результатами проходження якого ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби та взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 27.03.2026, що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_4 .
Суд, надаючи оцінку таким діям відповідача на предмет їх відповідності критеріям, передбачений ч. 2 ст. 2 КАС України, звертає увагу на такі особливості нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Порядок взяття на військовий облік і зняття, виключення з нього, регламентовано положеннями статті 37 Закону №2232-ХІІ, за змістом пункт 3 частини шостої якого виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
Пунктом 18 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1995 №1 (надалі - Положення №1) визначено, що громадяни, визнані непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку, при проходженні приписки до призовних дільниць на військовий облік призовників не ставляться і на підставі рішення комісії по приписці їм видається військовий квиток, в якому робляться відповідні відмітки. Одночасно в їх паспортах проставляється відмітка штампом (додаток №11) про те, що ці особи не є військовозобов`язаними. Оформлення військових квитків цим особам проводиться начальником четвертого відділення районного військового комісаріату. Підставою для оформлення і видачі військового квитка є виписка із книги протоколів комісії по приписці (додаток №12).
Особові справи на осіб, визнаних непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку, разом з одержаними на них довідками і характеристиками зберігаються протягом 10 років в архіві військового комісаріату.
За змістом пункту 31 Положення №1, з військового обліку призовників знімаються, зокрема, особи, визнані призовними комісіями непридатними до військової служби із зняттям з військового обліку.
Окрім цього, суд звертає увагу на постанову Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352 "Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу" (надалі Положення №352), пунктом 63 якого установлено, що після проходження призовником медичного огляду військово-лікарська комісія територіального центру комплектування та соціальної підтримки виносить постанову щодо придатності призовника до військової служби, тимчасової непридатності та потреби в лікуванні на відповідний строк, проведення додаткового медичного обстеження, непридатності до військової служби в мирний час, обмеженої придатності у воєнний час або непридатності до військової служби з виключенням з військового обліку, яка лікарем - членом призовної комісії вноситься до облікової картки призовника (картки медичного огляду призовника на збірному пункті).
Відповідно до пункту 37 Положення №352, зняттю з військового обліку призовників у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або виключенню з військового обліку підлягають особи на підставах, визначених частинами п`ятою та шостою статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Таким чином, факт визнання військово-лікарською комісією непридатним до військової служби згідно з Положенням №352 є підставою для виключення особи з військового обліку.
Суд враховує правову позицію, викладену у пунктах 37 - 39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття "зняття з військового обліку" та "виключення з військового обліку".
При знятті з військового обліку Закон №2232-XII передбачає можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Водночас, з того ж Закону №2232-XII випливає, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, тоді як зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
Також суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 3.3 розділу II Положення №402, особи, звільнені з військової служби, визнані непридатними до військової служби, можуть повторно оглядатися ВЛК районних, міських ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку після обов`язкового обстеження у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу. Лікар - член ВЛК районного, міського ТЦК та СП формує електронне направлення в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою II додатка 1 до цього Положення, а тих, які мають офіцерські звання,- за графою III додатка 1 до цього Положення.
Доказів обстеження позивача у спеціалізованих закладах охорони здоров`я з метою підтвердження або зміни встановленого діагнозу, наявності електронних направлень в ЕСОЗ для проведення додаткових обстежень позивача (як того вимагає пункту 3.3 розділу II Положення №402) до суду не надано, судом під час розгляду даної справи не отримано.
За таких обставин суд виснуває, що медичний огляд позивача ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 проведений за відсутності на те правових підстав.
Враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що у зв`язку з визнанням позивача у 2018 році непридатним до військової служби за рішенням ВЛК, відповідач не мав правових підстав для взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних.
Суд звертає увагу на приписи пункту 22.12. Положення №402 (в редакції, чинній станом на 13.02.2018, коли було внесено запис до військового квитка), який передбачав, що постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.
Щодо доводів представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що відомості паперового військово-облікового документу, які не містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів вважаються недійсними, суд зазначає таке.
Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону № 2232, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого, виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до статті 1 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон № 1951), Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до п.8 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності), зокрема, відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку).
Відповідно до частини 8 статті 5 Закону № 1951, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.
Тобто, вказаний Закон визначає та покладає певні права та обов`язки на відповідача, у тому числі щодо внесення актуальних відомостей про особу до Реєстру.
Таким чином, з аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.
Виходячи з наведених нормативних положень, можна зробити висновок, що за результатами проведеного військово-лікарською комісією медичного огляду позивача та визнання цією комісією позивача непридатним до проходження військової служби за станом здоров`я, а також на підставі внесеного до тимчасового посвідчення запису про виключення позивача з військового обліку за станом здоров`я, у відповідача виник обов`язок внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як слідує з матеріалів справи, орган ТЦК та СП таких обов`язків не виконав, що і зумовило відсутність в Реєстрі інформації про виключення позивача з військового обліку.
Суд вважає, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (неналежне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я.
За таких обставин суд доходить висновку про те, що відповідач протиправно взяв на військовий облік позивача, визнаного непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку з чим позов у відповідній частині позовних вимог слід задовольнити.
З приводу визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає про таке.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Верховний Суд у питаннях скасування актів індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 та Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі №П/9901/97/21).
Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 березня 2026 року №171-4МГ в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування та він вичерпав свою дію після зарахування позивача до особового складу військової частини. З цього часу правовідносини проходження військової служби регулюються Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).
Так відповідно до пунктів 4, 5 Положення №1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці).
За приписами пункту 4 частини першої, частини третьої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.
Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за №1407/38743) затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Інструкція №280).
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу XII Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.
Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.
Пунктом 14 розділу ІІ Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Суд зазначає, що організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на ТЦК та СП. Водночас зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині військової частини. Таке зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від ТЦК та СП, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних та резервістів, які призвані та направлені ІНФОРМАЦІЯ_7 наказом від 27.03.2026 №171-4МГ солдат ОСОБА_1 відправлений до Військової частини НОМЕР_1 , що слугувало підставою для прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу від 27.03.2026 №92 про зарахування позивача до особового складу, призначення на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 5 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу протидії екіпажам безпілотних літальних апаратів противника батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 .
З урахуванням наведених вище положень командир Військової частини НОМЕР_1 не мав права не зарахувати позивача до особового складу частини, адже йому були надані усі передбачені чинним законодавством документи (іменні списки), що є беззаперечною правовою підставою для видання ним наказу від 27.03.2026 №92 в частині, що стосується позивача.
У постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23 (спірні правовідносини у якій стосувалися порушення права позивача на належну процедуру його призову на військову службу під час мобілізації) Верховний Суд вказав, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - звільнення з військової служби є неефективним, адже не вирішує правомірності акту, який приймається за результатом проведеної процедури призову позивача на військову службу. Відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних правовідносин, відповідно, за участю їхніх учасників. Водночас зобов`язання військової частини звільнити з військової служби виходить за межі правовідносин між військовою частиною та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації, яка є предметом розгляду в цій справі. Іншими словами, такий спосіб захисту порушеного права втручатиметься в інші правовідносини, які врегульовані іншими правовими нормами, і створюватиме ситуацію невиконуваності судового рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що не може бути задоволена позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.03.2026 №171-4МГ після його реалізації, як і наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2026 №92 про зарахування позивача до списків особового складу та призначення на посаду, зарахування на всі види забезпечення, які прийняті у порядку, визначеному Положенням №1153/2008 та Інструкцією №280.
З 27.03.2026 припинились правовідносини щодо призову позивача на військову службу.
Відповідно до пункту 7 Положення №1153/2008 військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
За загальним правилом, установленим у пункті 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. З-поміж інших передбачена така підстава, як за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (підпункт б).
Відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Однак у ситуації із позивачем встановлено факт недотримання військово-лікарською комісією процедури проведення медичного огляду, яка передує призову на військову службу, що не повинно давати державним органам можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість.
Як установлено частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 КАС України).
Ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду.
Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Тож у цьому випадку відповідно частини другої статті 9 КАС України та на підставі наданих статтею 245 КАС України повноважень, з огляду на визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік позивача, визнаного непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (у складі якої позивач на цей час проходить військову службу за призовом під час мобілізації) направити позивача на повторний медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, що, на думку суду, буде справедливим та пропорційним (з урахуванням балансу публічних інтересів щодо захисту Вітчизни та прав позивача) для вирішення цього спору, адже у разі визнання позивача непридатним до військової служби, він підлягатиме звільненню з військової служби.
Зважаючи на встановлені судом обставини, вимоги про скасування наказів про призов та про зарахування до списків військової частини є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки питання придатності або непридатності позивача до військової служби має бути вирішене за результатами повторного медичного огляду, проведеного відповідно до вимог Положення №402. 
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, та беручи до уваги зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити у відповідній частині та обраним способом судового захисту прав позивача.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову частково на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправність дій якого встановлена під час розгляду справи, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам).
Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд - 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік, як військовозобов`язаного та внесення даних про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 на повторний медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

24.06.26