ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/24905/25
категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Іноземне підприємство "Євроголд Індестріз ЛТД" (далі - ІП "Євроголд Індезтріс ЛТД") із позовом до Житомирської митниці в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА101020/2025/000138/1 від 22.09.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою позивача подано до Житомирської митниці митну декларацію для митного оформлення імпорту товару – посуд, кухонне приладдя, текстильні вироби, інструменти побутові тощо. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Однак відповідач безпідставно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. При цьому, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей відповідач не надав.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
18.11.2025 до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення доказів - переклад іншомовних доказів, що містяться в матеріалах справи, на державну мову.
26.11.2025 до суду надійшов відзив на позов Житомирської митниці, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що під час проведення відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією, встановлено розбіжності у поданих документах та запропоновано декларанту надати додаткові документи.
На вимогу митного органу були надані додаткові документи, проте вони також не підтвердили заявлену митну вартість товару, а тому митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару.
З наведених підстав відповідач вважає, що рішення відповідача прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені митним законодавством, тому у задоволенні позову просить відмовити.
Також Житомирська митниця подала клопотання про розгляд справи з викликом сторін, у задоволенні якої ухвалою суду від 13.01.2026 відмовлено.
25.12.2025 представник позивача направив до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що викладені у відзиві доводи не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є такими, що не спростовують правову позицію позовної заяви. Відзив Житомирської митниці не містить аналізу поданих позивачем документів та не спростовує жодного з ключових аргументів позову. Викладені твердження повторюють мотивувальну частину рішення про коригування і не містять нових обставин, які б свідчили про недостовірність митної вартості або про неможливість її визначення за основним методом.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
08.01.2025 ІП "Євроголд Індезтріс ЛТД" (покупець) та Ningbo Ihome International Trading CO., LTD (Китай) (продавець) уклали контракт №3/19/25 про поставку товарів для дому, посуду та кухонного обладнання, відповідно до специфікацій, що є невід`ємними частинами контракту.
В п. 3.3 цього контракту визначено, що загальна сума контракту становить 900 000 дол. США.
08.01.2025 продавець надіслав пропозицію прайс лист для позивача з переліком товарів та цін на них.
21.05.2025 ІП "Євроголд Індезтріс ЛТД" та Ningbo Ihome International Trading CO., LTD (Китай) підписали специфікацію №7 до контракту №3/19/25 для узгодження кількості необхідної партії товарів та фіксації ціни за кожну відповідну одиницю з огляду на суму 46 759,70 дол.США, з умовами поставки – FOB Ningbo, China.
У п. 2 цієї специфікації сторони контракту визначили умови оплати за цією поставкою – 100% вартості партії, яку позивач сплачує протягом 90 днів з дати відвантаження.
Як видно з матеріалів справи у вересні 2025 року до позивача надійшов замовлений товар, зокрема: посуд та кухонне приладдя дерев`яне, виготовлені з бамбуку, дошки бамбукові, дошки для нарізання з акації, тощо і з метою декларування якого ІП "Євроголд Індезтріс ЛТД" подав до Житомирської митниці митну декларацію №25UA101020031100U7 від 18.09.2025 року на товари:
Товар №1 Посуд і кухонне приладдя дерев`яне, виготовлене з бамбуку: 
арт.7108200010 таця прямокутна 50*33*4,1см-402 шт.; 
арт.7016102618 підставка для тарілок 23,5*12*12см-792 шт;
арт.7108200012 маслянка 19*12,5*6см-792 шт.;
арт.7016102481 короб бамбуковий 12*12*10,5см-396шт.(для зберігання харчових продуктів);
арт.7016102482 короб бамбуковий 8*8*6см - 396 шт. (для зберігання харчових продуктів);
арт.7108200007 столик для сніданку 50*30*4см-1098шт.;
арт.7108200009 таця прямокутна 40*28*4,1см-264 шт.;
арт.7108200004 таця прямокутна 45*30*2см-1080 шт.
Товар № 2 Інструменти ручні побутові:
арт.7016102485 дошка бамбукова з ножами для сиру 40*24*2см-1080 шт.
Товар №3 Побутові ручні інструменти: дошка бамбукова з точилкою для ножів арт.7112901405-1296шт.
Товар №4 Посуд і кухонне приладдя, дерев`яні:
арт.7112901423 дошка для нарізання, матеріал акація- 684 шт.;
арт.7016102496 дошка для нарізання розм. 40-30*2см, матеріал акація- 1224 шт.
Товар №5 Посуд і кухонне приладдя дерев`яне, виготовлене з бамбуку:
арт.7108200023 дошка обробна 23*15*1,4см-1200шт.;
арт.7108200025 дошка обробна 38*25,5*1,4см-1524шт.
Товар №6 Посуд та прибори столові, виготовлені з кераміки:
арт.7112901424 Набір піал 2 шт на підставці бамбуковій,3 предмети-824набори;
арт.7112901414 Набір піал 3 шт на дошці підставці бамбуковій, 4 предмети-824 набори;
арт.7112901408 Набір піал 3 шт на бамбуковій, 4 предмети- 822 набори;
арт.7112901411 Набір піал 3 шт на підставці бамбуковій, 4 предмети-824 набори;
арт.7112901425 Набір піал з ложками 3 шт на підставці бамбуковій, 7 предметів - 824 набори;
арт.7112901413 Набір піал 4 шт на підставці бамбуковій з ручкою, 5 предметів-462 набори;
арт.7112901409 Набір піал 4 шт на підставці бамбуковій, 5 предметів - 464 набори;
арт.7112901410 Піала на підставці бамбуковій, 2 предмети-1200 наборів.
Товар №7 Готові текстильні вироби, виготовлені з нетканої текстильної тканини (non- woven):
арт.7007601220 кошик для зберігання 30*25*20см - 3000 шт.;
арт.7007601219 кошик для зберігання 31*31*31см-3000 шт. Побутового призначення.
Товар №8 Кошикові плетені вироби з бамбуку арт.7108200011 ящик для зберігання плетений -400 шт. Побутового призначення.
Митну вартість товару заявлено декларантом за основним методом. Разом з митною декларацією подавалися такі документи:
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № UN25US02038 від 09.07.2025;
- коносамент (Bill of lading) № QN25070071 від 07.08.2025;
- договір (контракт) про перевезення № Е-04/2019 від 15.05.2019;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 5714 від 12.09.2025;
- довідка № SIEV0015714 від 06.09.2025;
- рахунок – фактура про надання транспортно – експедиційних послуг №UA10010432 від 06.09.2025;
- заявка на організацію перевезення № SIEV00157140 від 07.07.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 3/19/25 від 08.01.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 21.05.2025.
В подальшому, при перевірці правильності визначення митної вартості, Житомирська митниця дійшла висновку, що документи, подані для митного оформлення містили розбіжності не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, вартість товарів № 4 ,№ 5,№ 6 та № 7 є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.
Внаслідок вищезазначеного, декларанту надіслано повідомлення про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 2) прайс-лист виробника товару; 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 4) копію митної декларації країни відправлення.
19.09.2025 на адресу митниці від декларанта надійшли пояснення у відповідь на повідомлення митного органу від 18.09.2025 про наявність розбіжностей у поданих документах та додатково додано:
- експортну декларацію країни відправлення від 15.07.2025;
- прайс - лист (комерційна пропозиція) виробника товару;
- бухгалтерську документацію, а саме документи про надходження аналогічного товару з ідентичними цінами (накладна про надходження №8040 від 21.11.2024, накладна про надходження№6151 від 11.09.2025);
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №104 від 15.09.2025 про оплату товару за попередніми поставками аналогічному постачальнику;
- акт виконаних робіт щодо транспортного перевезення №13912 від 17.09.2025;
- судові рішення у справах №240/27695/23, №240/266/25, №240/20453/24. 
22.09.2025 на адресу митниці від декларанта надійшли пояснення у відповідь на повідомлення митного органу від 19.09.2025 про наявність розбіжностей у поданих документах та додатково додано:
- прайс - лист (комерційна пропозиція) виробника товару;
- лист ТОВ «ДСВ Логістика» від 19.09.2025 на запит щодо перезавантаження контейнера №MRSU4216925 та виникнення додаткових витрат;
- лист-підтвердження від ТОВ «ДСВ Логістика» від 19.09.2025 №SIEV0015714 щодо витрат;
- перевізний документ лінійний коносамент №264466423 від 18.07.2025.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів Житомирською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA101020/2025/000138/1 від 22.09.2025 а саме вирішено здійснити коригування за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів:
- товар №4 за МД 25UA100190569293U9 від 04.09.2025 – «1. Дошка кухонна з дерева:- арт. 86471 Дошка кухонна дерев.Almo прямокутна арт.86471 в кількості 30000 шт Торговельна марка AlmoТорговельна марка AlmoВиробник YIWU HENGZHOU IMPORT&EXPORT CO. LTD.,Країна виробництва CN» і становить 5.01 доларів США за кілограм;
- товар №5 МД 24UA110050002037U2 від 02.05.2024 – «Дошки для нарізання хліба, обробні та аналогічні дошки із бамбука,виробник - WANG MIN, CN.Умови поставки FOB Ningbo, вага нетто – 6315 кг» і становить 2.65 доларів США за кілограм;
- товар №6 МД 25UA100320035590U2 від 18.09.2025 – «1.Посуд та прибори столові або кухонні з кераміки, крім фарфорових:Чашка керамічна 400мл в асортименті арт.25BL022702 - 14400шт;Виробник (Представник виробника): Market Union Co., Ltd.;Торговельна марка Market Union Co., Ltd.;Країна виробництва CN» і становить 3.86 доларів США за кілограм;
-товар №7 МД 25UA209230068034U6 від 21.07.2025 – «1. Кошик зі штучних текстильних волокон:- арт. 107242 Кошик д/зберіг.реч.текстил.плет.кругл. арт.107242 в кількості 2496 шт Торговельна марка немає данихВиробник YIWU HENGZHOU IMPORT & EXPORT CO.,LTDКраїна виробництва Китай» і становить 6.06 доларів США за кілограм.
На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000999 від 22.09.2025.
У подальшому товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації № 25UA101020031562U1 від 22.09.2025 із забезпеченням сплати митних платежів у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України – 183564,71 грн.
Позивач, не погоджуючись із такими рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі – МК України).
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як видно із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару - за основним методом - за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як вказано в повідомленні Житомирської митниці від 18.09.2025 декларанту, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: рахунок-фактура від 09.07.2025 № UN25US02038 не містить посилання на контракт. Відповідно до специфікації до контракту від 21.05.2025 №7 умови поставки товару FOB Ningbo, що відповідно до правил Інкотермс означає, що продавець несе всі витрати та ризики до моменту, поки товар не буде завантажений на борт судна, після чого всі витрати і ризики переходить до покупця. Тобто, продавець відповідає за доставку товару в порт і його завантаження, а покупець оплачує подальший фрахт, страховку та всі витрати після переходу товару через борт судна. Поданий до митного оформлення коносамент від 07.08.2025 № QN25070071 без підпису капітана судна або іншого представника перевізника не може підтверджувати факт прийняття вантажу до перевезення. У зв`язку з чим можна дійти висновку, що декларантом до митного оформлення не надано належного транспортного (перевізного) документа, на підставі якого здійснювався морський фрахт. 
Відповідно до п. 1.4 договору транспортного експедирування №Е-04/2019 від 15.05.2019 замовник окрім витрат експедитора, що пов`язані із взаєморозрахунками з усіма учасниками транспортного процесу, оплати фрахту, послуг з перевезення, своєчасно і в повному обсязі оплачує експедитору вартість послуг транспортної експедиції (винагорода експедитора). Згідно із відомостями, що викладені у довідці № SIEV0015714 від 06.09.2025, у суму 196 246,54 грн (витрати понесені до кордону України), включена вартість плати експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
Разом з тим, рахунок на оплату № UA10010432 від 06.09.2025, що відображає перелік фактично наданих послуг замовнику, свідчить про те, що в суму 196 246,54 грн. винагорода експедитора (плата експедитору) не включена.
За правилами ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України винагорода експедитора, як частина фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару до митного кордону України, повинна включатися до митної вартості оцінюваних товарів. Таким чином, у поданих декларантом документах, що підтверджують витрати на транспортування, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також подані документи містять розбіжності щодо включення або не включення в суму 196246,54 грн. винагороди експедитора.
Як вказано в повідомленні Житомирської митниці від 19.09.2025 декларанту, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, крім зазначених в попередньому повідомленні розбіжностей, додатково вказано такі: 
За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет – ресурсі за адресою www.findteu.com встановлено що контейнер № MRSU4216925 в порту Вільгельмсгафен (Німеччина) 28.08.2025 вивантажено з корабля Barza та перевантажено на корабель MAERSK NEWBURY. Факт такого перевантаження може свідчити про наявність додаткових коносаментів, а також додаткових витрат, пов`язаних з зазначеними перевантаженнями та зберіганням, та має прямий вплив на рівень складових митної вартості.
Згідно із п. 1.3 Договір транспортного експедирування № E-04/2019 від 15.05.2019 (далі – Договір) асортименти, кількість, обсяг вантажів, маршрут перевезення, способи транспортування та види транспорту, перевалки, зберігання тощо визначаються сторонами в письмових заявках замовника або в додаткових угодах, які є невід`ємними частинами договору.
Заявка на перевезення № SIEV00157140 від 07.07.2025 містить відомості про дату готовності вантажу до завантаження 15.07.2025, що не відповідає фактичній даті завантаження – 07.08.2025, а тому декларантом при митному оформленні не доведено, що цей документ стосується даної поставки.
Відповідач зазначив в повідомленні, що додатково наданий акт здачі-приймання робіт № 13912 не усунув виявлені розбіжності. Також, рахунок на оплату транспортних витрат № UA10010432 датовано 06.09.2025, тоді як точні відомості про зберігання в порту Гданськ стали відомі лише 14.09.2025 (рахунок за зберігання №5653542668 від 14.09.2025). Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. Додатково надане рішення Житомирського адміністративного суду від 26.02.2026 не може бути використано для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки дане рішення не стосується даної поставки. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення 310120250516918029 та її переклад не може бути використана для підтвердження митної вартості, оскільки містить інформацію про товар, опис якого та ціна не співпадають з оцінюваним товаром пред`явленим до митного оформлення. Також згідно з відомостями Інтернет-ресурсу tps://online.customs.gov.cn/ociswebserver/pages/tglzzt/index.html Генеральної митної адміністрації КНР встановлено, що митна декларація країни відправлення №310120250516918029 оформлена 15.07.2025, що не кореспондується із датою митного оформлення, зазначену у самій митній декларації країни відправлення. Додатково наданий платіжний від 15.09.2025 №104 не може бути використано для підтвердження митної вартості, так як стосується інших товарів ніж заявлені до митного оформлення. Додатково надана комерційна пропозиція від 25.02.2025 на перелік товарів, що відповідає асортименту пред`явленого до митного оформлення містить посилання на специфікацію №5 від 20.04.2025, яка не стосується даної поставки. Додатково надана бухгалтерська документація (надходження товарів) від 14.04.2025 №2386 та 6151 від 11.0.2025 не містить інформацію про весь асортимент оцінюваних товарів, а бухгалтерська документація (надходження товарів) від 21.11.2024 №8040 стосується товарів іншого постачальника (Union Source Co LTD).
В позовній заяві представник позивача аргументує відсутність розбіжностей, які визначила Житомирська митниця наступним чином.
Щодо зауваження про відсутність у рахунку-фактурі від 09.07.2025 №UN25US02038 посилання на контракт зауваження митного органу є безпідставним, оскільки ані МК України, ані міжнародна комерційна практика не передбачають обов`язку зазначення у рахунку-фактурі номеру зовнішньоекономічного контракту чи посилання на нього. Вимога наявності такого реквізиту є виключно технічною та не впливає на зміст господарської операції чи достовірність числових показників митної вартості.
Комерційний інвойс №UN25US02038 від 09.07.2025 однозначно ідентифікує поставку за специфікацією №7 до Контакту, що підтверджується збігом найменування продавця та покупця; однаковими умовами поставки (FOB Ningbo); повною відповідністю номенклатури, кількості та ціни товарів специфікації № 7.
Таким чином, комерційний інвойс у сукупності з контрактом, специфікацією, пакувальним листом дозволяє достовірно встановити ціну угоди, сторони, предмет постачання та фактичні умови поставки. Формальна відсутність номера контракту в рахунку не створює жодної правової невизначеності, не спотворює сутність правовідносин і не впливає на можливість перевірки заявленої митної вартості.
Стосовно аргументу митного органу про те, що коносамент № QN25070071 від 07.08.2025 «не підтверджує факт прийняття вантажу до перевезення через відсутність підпису капітана або представника перевізника» представник позивача вказує, що зауваження митного органу є безпідставним, оскільки ґрунтується на застарілому підході до форми коносамента та ігнорує міжнародну практику морських перевезень, чинні міжнародні конвенції та національне законодавство України, яке визнає юридичну силу електронних документів.
Коносамент є транспортним документом, який підтверджує прийняття вантажу до перевезення і укладення договору морського перевезення між відправником і перевізником.
Відповідно до статті 138 Кодексу торговельного мореплавства України, коносамент підписується капітаном або уповноваженою особою у разі видачі паперового оригіналу документа.
Документ № QN25070071, поданий до митного оформлення, є телекс-релізом, виданим перевізником у електронній формі після здачі оригіналів коносаменту у порту відправлення (Ningbo).
Телекс-реліз - це офіційне повідомлення перевізника портовим і митним службам про дозвіл видати вантаж одержувачу без подання паперових оригіналів коносамента.
Юридична сила такого документа повністю еквівалентна паперовому коносаменту, оскільки він підтверджує прийняття вантажу до перевезення та право його отримання. Така форма коносамента є внутрішнім документом судноплавної лінії та повністю відповідає міжнародній практиці електронного документообігу.
Згідно з частиною 4 статті 53 МК України, декларант зобов`язаний подати документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару. При цьому МК України не містить вимоги щодо наявності підписів або печаток на транспортних документах, а форма подання документів не обмежена.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ має таку саму юридичну силу, як і паперовий, якщо містить усі необхідні реквізити для ідентифікації господарської операції.
Факт перевезення підтверджується самим перевізником, здійсненим міжнародним перевезенням контейнера, доставкою товару у зону митного контролю, а також узгодженістю коносамента з іншими транспортними документами — CMR, довідкою про транспортні витрати, актом виконаних робіт і заявкою на перевезення.
Вважає, що телекс-реліз коносамента є належним, допустимим і чинним доказом факту перевезення, який відповідає вимогам статей 53, 54 та 58 МК України і може бути використаний для підтвердження транспортної складової митної вартості товару. Доводи митного органу у цій частині є формальними та не підтверджені жодним доказом.
З приводу зауваження митного органу про відсутність окремого рядка "винагорода експедитора" у рахунку представник позивача зазначає, що твердження відповідача про те, що у рахунку експедитора № UA10010432 від 06.09.2025 відсутній окремий рядок «винагорода експедитора» та що подані документи містять розбіжності, є необґрунтованим.
МК України (ст. 53, 58) передбачає включення витрат на транспортування до митної вартості товару, однак не встановлює вимоги про обов`язкове виокремлення кожної складової транспортних витрат у рахунку окремим рядком.
У сфері транспортного експедирування усталеним є порядок, за яким рахунок виставляється на загальну суму послуг, а деталізація структури витрат надається у вигляді окремого документа. У даному випадку така деталізація міститься у довідці експедитора № SIEV0015714 від 06.09.2025, яка прямо підтверджує включення винагороди експедитора до загальної суми 196 246,54 грн, що була врахована у митній вартості. Належне надання та прийняття послуг також підтверджено актом здачі-приймання робіт № 13912 від 17.09.2025.
Твердження відповідача про те, що рахунок № UA10010432 «не відображає всіх витрат» у зв`язку з датою рахунку портового оператора на зберігання, є хибним та не ґрунтується на доказах. Рахунок № 5653542668 від 14.09.2025 має довідковий характер, оскільки виникнення додаткових витрат на зберігання вже було враховано експедитором при виставленні остаточного рахунку № UA10010432. Усі витрати за перевезення фактично сплачені позивачем саме за рахунком № UA10010432.
У процесі перевезення виникла потреба у зберіганні вантажу в порту Гданськ, що призвело до збільшення погодженої вартості перевезення з 5 850,00 дол. США до 6 134,81 дол. США. За курсом НБУ станом на 06.09.2025 (41,3494 грн/1 дол. США) загальна вартість перевезення склала 253 670,36 грн з ПДВ, з яких 196 246,54 грн припадають на витрати до митного кордону України і були включені до митної вартості оцінюваних товарів.
Таким чином, рахунок, довідка та акт виконаних робіт в сукупності підтверджують повне числове значення витрат на транспортування, у тому числі винагороди експедитора. Подані документи не містять розбіжностей, а відображають єдину та узгоджену суму 196 246,54 грн, яка була обґрунтовано включена до митної вартості.
Щодо аргументу митного органу про перевантаження контейнера № MRSU4216925 у порту Вільгельмсгафен (Німеччина) та припущення про можливі додаткові витрати, які нібито впливають на митну вартість представник позивача вказує, що в оскаржуваному рішенні про коригування зазначено, що за даними онлайн-сервісу відстеження контейнерів www.findteu.com контейнер № MRSU4216925 був перевантажений у транзитному порту Wilhelmshaven з судна Barza на Maersk Newbury, і робить припущення, що це могло спричинити додаткові витрати (нові коносаменти, зберігання тощо), які повинні бути враховані в митній вартості. Такі висновки є непідтвердженими, побудованими на припущеннях і не ґрунтуються на жодних документах, що підтверджують факт додаткових витрат з боку покупця.
Перевезення вантажу здійснювалося за умовами FOB Ningbo, тому всі витрати з доставки товару від порту відправлення до порту призначення (включно з перевантаженнями, портовими зборами, зберіганням тощо) входять до складу єдиного морського фрахту, який був оплачений покупцем за рахунком експедитора №UA10010432 від 06.09.2025 року. Цей рахунок охоплює повну вартість перевезення за маршрутом Нінгбо > Гданськ і підтверджений довідкою експедитора № SIEV0015714 від такої ж дати. Крім того, лист ТОВ «ДСВ Логістика» від 19.09.2025 року прямо підтверджує, що перевантаження контейнера у Вільгельмсгафен було виконане перевізником у межах стандартного фрахту без виставлення будь-яких додаткових рахунків. Таким чином, жодних додаткових витрат декларант не ніс, а подані документи повністю охоплюють усі транспортні складові.
Перевантаження у транзитних портах є звичайною технологічною операцією морського перевізника і не змінює ані умов договору, ані вартості перевезення. Маршрут Нінгбо–Вільгельмсгафен – Гданськ є типовим для контейнерних перевезень з Китаю до ЄС: консолідація вантажів у великому хабі, після чого контейнери розподіляються меншими суднами. Перевізник не формує окремих рахунків за такі внутрішні операції, і вони вже враховані у вартості морського перевезення, що підтверджується документами експедитора.
Посилання митного органу на відомості з інтернет-ресурсу не може розглядатись як допустимий доказ у розумінні ст. 77 КАС України, оскільки така інформація має виключно довідковий характер і не підтверджує факт здійснення витрат чи оплати. Відповідно до презумпції правомірності дій декларанта (ч. 7 ст. 54 МК України), саме митний орган повинен довести наявність документально підтверджених розбіжностей або неповних відомостей, які впливають на числові значення митної вартості.
Факт перевантаження контейнера у порту Вільгельмсгафен є технологічним етапом єдиного маршруту, який не створює окремих витрат, повністю врахований у вартості морського перевезення за маршрутом Нінгбо - Гданськ; підтверджений документами експедитора та перевізника; не впливає на фактичну ціну угоди і не може змінювати метод визначення митної вартості.
Отже, доводи митного органу ґрунтуються лише на припущеннях і не відповідають вимогам МК України щодо документального підтвердження складових митної вартості. Відповідно, цей аргумент не може бути використаний як підстава для коригування митної вартості або відмови у її визнанні за методом 1 (вартість угоди).
Також представник позивача стосовно твердження Житомирської митниці про невідповідність дат в заявці на перевезення вказує, що твердження відповідача щодо невідповідності дати готовності вантажу у заявці на перевезення №SIEV00157140 фактичній даті завантаження є безпідставним, оскільки в заявці зазначено орієнтовну дату готовності вантажу, що прямо випливає з її змісту та характеру договірних відносин між позивачем та експедитором. Зазначене не є і не може бути критерієм для визначення іншої партії товару чи спростування факту надання транспортних послуг. Питання визначення строків готовності вантажу та їх уточнення в процесі організації перевезення належить виключно до договірних правовідносин між замовником та експедитором і жодним чином не впливає на факт міжнародного перевезення товару, що підтверджується коносаментом, транспортними документами та актом виконаних робіт. Вважає, що митний орган не довів, що заявка стосується іншого вантажу або містить недостовірні відомості, а отже посилання на такі припущення не відповідає вимогам ст. 55 МК України.
Дослідивши матеріали справи, суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що відсутність у рахунку-фактурі №UN25US02038 посилання на контракт не спростовує реальність операції, оскільки цей інвойс за всіма числовими та текстовими показниками повністю ідентифікується із специфікацією №7. Пунктом 1.1. контракту №3/19/25 передбачено, що продавець поставляє товари позивачу відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами даного контракту, а в п.2.1 цього контракту визначено, що в специфікації зазначаються умови поставки кожної окремої партії товару.
Суд зазначає, що оскільки законодавством України не затверджено уніфікованої обов`язкової форми рахунку-фактури (інвойсу), а національні та міжнародні стандарти бухгалтерського обліку не відносять банківські реквізити та посилання на специфікації до переліку обов`язкових реквізитів первинного документа, відсутність таких відомостей у спірному інвойсі не свідчить про його дефектність, не впливає на зміст господарської операції та не може слугувати правовою підставою для сумніву в достовірності складових митної вартості товару.
Стосовно відсутності підпису капітана на коносаменті № QN25070071 суд зазначає, що посилання митного органу на те, що для розрахунку витрат на транспортування відповідно до умов поставки FOB необхідні дані про вартість перевезення, навантаження/розвантаження в транзитному порту та ці складові митної вартості, передбачені частиною десятою ст. 58 МК України, повинні підтверджуватись документально (договорами, рахунками, товаротранспортними накладними, розрахунками на основі транспортних тарифів тощо) то спірний коносамент № QN25070071 є електронним документом, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму відповідно до положень статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». 
У цій поставці вказаний коносамент не є єдиним документом, яким підтверджується перевезення товару. В матеріалах справи є копії наступних документів, які позивач подав до митного оформлення:
- міжнародна товарно-транспортна накладна CMR No 5714, яка підтверджує факт перевезення перевізником, що залучений експедитором позивача - ТОВ "ДСВ Логістика", для доставки товару згідно інвойсу UN25US02038 від 09.07.2025 (рядок 5) від порту Гданськ (Польща) до м. Житомир (Україна); 
- довідка експедитора про вартість перевезення №SIEV0015714 від 06/09/2025, яка підтверджує вартість перевезення товару позивача за маршрутом Нінгбо (Китай) до кордону України різними видами транспорту на суму 196 246,54 грн; 
- рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг, всіх експедиторських послуг UA10010432 від 06/09/2025, який підтверджує повну вартість перевезення, яка включає в тому числі вартість перевезення товару позивача за маршрутом Нінгбо (Китай) – Ягодин (Україна) різними видами транспорту, що дорівнює: 121 068,48 грн (вартість морського перевезення) + 11 776,72 грн (зберігання в порту Гданськ, Польща) + 13 401,34 грн (навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Гданськ, Польща) + 50 000,00 грн (послуги з міжнародного автоперевезення за маршрутом Гданськ, Польща – Ягодин, Україна) = 196 246,54 грн; 
- договір транспортного експедирування Е-04/2019 від 15/05/2019, який підтверджує факт надання договірних послуг ТОВ «ДСВ Логістика» з організації перевезення товару та право зазначеного експедитора самостійно залучати третіх осіб до виконання своїх обов`язків за цим договором без згоди/повідомлення позивача (п. 5.22 договору); 
- заявка на організацію перевезення SIEV0015714 від 07/07/2025, яка підтверджує факт замовлення позивачем в експедитора ТОВ «ДСВ Логістика» транспортних послуг за маршрутом Нінгбо (Китай) – Житомир (Україна);
- митна декларацію експорту Китайської Народної Республіки № 310120250516918029 від 15.07.2025, яка підтверджує факт митного оформлення експорту в КНР, з перекладом на українську мову. Декларація містить вартість товару, вагу брутто/нетто, посилання на комерційний інвойс тощо. 
Сукупність цих документів дозволяє відтворити весь маршрут перевезення від порту Ningbo до кордону України та підтвердити суму фактичних витрат. Відзив знову ж таки не пояснює, чому ці документи не можуть використовуватись для підтвердження транспортних витрат, а обмежується лише вказівкою на один реквізит одного з коносаментів тому суд вважає цей висновок Житомирської митниці безпідставним.
Стосовно тверджень відповідача, що відповідно до п. 1.4 договору транспортного експедирування №Е-04/2019 від 15.05.2019 замовник окрім витрат експедитора, що пов`язані із взаєморозрахунками з усіма учасниками транспортного процесу, оплати фрахту, послуг з перевезення, своєчасно і в повному обсязі оплачує експедитору вартість послуг транспортної експедиції (винагорода експедитора) а в рахунку на оплату № UA10010432 від 06.09.2025, що відображає перелік фактично наданих послуг замовнику, свідчить про те, що в суму 196 246,54 грн винагорода експедитора (плата експедитору) не включена, суд зазначає, що дане твердження не відповідає дійсності так як надання деталізації витрат в окремому документі відповідає практиці транспортного експедирування, а факт включення винагороди експедитора до заявленої митної вартості у розмірі 196 246,54 грн повністю підтверджується довідкою експедитора № SIEV0015714 від 06.09.2025 та актом здачі-приймання робіт № 13912 від 17.09.2025.
Суд також приймає доводи позивача про те, що перевантаження контейнера № MRSU4216925 в порту Вільгельмсгафен не впливає на митну вартість, оскільки інформація з інтернет-ресурсу про перевалку вантажу з одного судна на інше є стандартною практикою мультимодальних морських перевезень, що автоматично не свідчить про виникнення додаткових витрат чи коносаментів, а митний орган не надав жодних належних доказів того, що ціна фрахту за рахунком № UA10010432 не покривала зазначену логістичну операцію. Факт перевантаження контейнера у порту Вільгельмсгафен є технологічним етапом єдиного маршруту, який не створює окремих витрат, повністю врахований у вартості морського перевезення за маршрутом Нінгбо - Гданськ; підтверджений документами експедитора та перевізника; не впливає на фактичну ціну угоди і не може змінювати метод визначення митної вартості.
Щодо аргументів відповідача про те, що рахунок за зберігання в порту датований більш пізньою датою, ніж рахунок експедитора, суд вважає, що це не може спростовувати факт понесення витрат на зберігання й їх відображення у загальному рахунку. Жодних доказів того, що загальна сума 196 246,54 грн не відповідає дійсності, митницею не надано.
Таким чином, усі зауваження відповідача щодо транспортної складової ґрунтуються або на формальних відмінностях у датах, або на припущеннях щодо структури витрат, але не підтверджені альтернативними документами чи розрахунками. Це не дає підстав стверджувати, що витрати на транспортування не підтверджені об`єктивними та документально підтвердженими даними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі №804/16553/14 (провадження № К/9901/5149/18) визначено, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи), а тому перелічені судом документи про транспортні витрати в сукупності є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
За відсутності будь-яких доказів недостовірності розрахунку транспортних витрат, посилання відповідача на формальні ознаки не можуть бути правовою підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Відповідно до ст.361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Суд зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постановах від 19.02.2019 р. по справі № 805/2713/16-а, від 14.06.2022 у справі №809/257/17.
Таким чином, під час митного оформлення декларантом було надано достатньо документів, визначених ч.2 ст.53 МК України, на підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору, будь-які розбіжності відсутні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено, що основні документи, подані декларантом, містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, чи мали місце ознаки підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, як того вимагає ч.3 ст.53 МК України для виникнення права у митного органу витребувати додаткові документи.
Враховуючи відсутність підстав для витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України, митний орган в подальшому діяв протиправно, витребовуючи такі документи від позивача.
Таким чином, в ході даного судового розгляду суд дійшов висновку, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до митного органу документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
Тобто, позивач надав повний перелік документації, яка необхідна для визначення митної вартості товару за першим методом за ціною договору, однак внаслідок формального підходу митного органу до дослідження змісту наданих документів суб`єкт владних повноважень дійшов хибного висновку щодо неможливості їх врахування для митного оформлення товару за основним методом.
З огляду на викладене, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару є надуманими та ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 08.02.2019 у справі № 825/648/17, від 20.07.2023 року по справі № 640/22572/20.
Разом з тим, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування індивідуальних ознак товару, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.
Тобто застосування вказаного методу без наявності відповідних висновків щодо оцінки вартості оцінюваного та взятого для порівняння товару не може вказувати на об`єктивність та правомірність такого методу митного оцінювання товару. У даному випадку зазначених висновків митним органом наведено не було, вказано лише номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що митним органом безпідставно проведено коригування заявленої митної вартості товару, а тому рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2025/000138/1 від 22.09.2025 слід визнати протиправними та скасувати.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у п.36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При вирішенні питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, складених іноземним мовою (письмових доказів у справі), суд керується приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України, згідно з якими розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та годиною, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на бік, який заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19, які полягають у такому: «…Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо…
Враховуючи вищевикладене, позивачу підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на послуги перекладу документів на суму 5 000 грн.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" (вул. Промислова, буд.1/154, м. Житомир, 10025. ЄДРПОУ: 32265502) до Житомирської митниці (вул.Перемоги, 25, м.Житомир, 10003, ЄДРПОУ: 44005610) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2025/000138/1 від 22.09.2025.
Стягнути на користь Іноземного підприємства "Євроголд Індестріз ЛТД" за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці судові витрати в розмірі 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 26 червня 2026 р.

26.06.26