ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 липня 2026 року справа №200/3738/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Пивовар І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 200/3738/25 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення № 052530004135 від 11.04.2025 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язати зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період навчання з 01.09.2001 по 29.09.2004, з 21.12.2004 по 28.02.2005, зобов`язати повторно розглянути заяву від 03.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначити пенсію.
В обґрунтування вимог позивач зазначив неправильне обчислення відповідачем тривалості пільгового стажу під час вирішення питання про призначення йому пенсії за віком. Так, позивач зауважив на протиправності неврахування періоду його навчання у Родинському професійному ліцеї, зауважуючи на тому, що згідно з положеннями ст. 38 Закону України “Про професійно-технічну освіту” період навчання у закладі професійної освіти зараховується до стажу роботи за спеціальністю здобувача освіти. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 200/3738/25 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.04.2025 №0052530004135 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.04.2025 та зарахувати до стажу роботи за спеціальністю "машиніст підземних установок" періоди навчання позивача у Родинському професійному ліцеї з 01.09.2001 по 29.09.2004, з 21.12.2004 по 31.12.2004 та з 01.02.2005 по 28.02.2005. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого наявна в матеріалах справи.
03.04.2025 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області, відповідач у справі.
11.04.2025 відповідачем прийнято рішення №052530004135 (від 11.04.2025 № 2000-0304-9/57086) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав недостатності пільгового стажу. За змістом рішення страховий стаж позивача становить 41 рік 09 місяців з урахуванням додаткових років за списком №1; пільговий стаж за списком №1 становить 19 років 10 місяців 29 днів, в тому числі : - за провідними професіями(20) пільговий стаж становить – 15 років 02 місяці 24 дні; - за професіями згідно з постановою № 202 (25) пільговий стаж становить - 23 роки 08 місяців 24 дні. В рішенні зазначено, що позивач матиме право на пенсію (за віком) з 04.09.2036.
Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право):
- до пільгового стажу згідно зі ст. 14, пост. 202, підземні, сп. 1, р.1, п.р.1, п. а-в враховані періоди роботи позивача з 30.09.2004 по 20.12.2004, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 14.03.2005 по 30.11.2007, з 05.12.2007 по 30.06.2008, з 02.07.2008 по 31.12.2008, з 02.01.2009 по 15.02.2009, з 24.02.2009 по 30.03.2009, з 01.04.2009 по 09.04.2009, з 29.04.2009 по 28.05.2009, з 01.08.2009 по 31.08.2009 та періоди робота за провідними професіями: з 01.09.2009 по 23.09.2009, з 01.10.2009 по 30.06.2010, з 04.07.2010 по 22.08.2011, з 20.09.2011 по 30.12.2016, з 01.01.2017 по 29.06.2017, з 01.07.2017 по 30.12.2017, з 01.01.2018 по 29.04.2018, з 01.05.2018 по 30.10.2018, з 01.11.2018 по 30.01.2019, з 01.02.2019 по 30.03.2019, з 01.04.2019 по 30.10.2019, з 01.11.2019 по 27.02.2020, з 01.03.2020 по 30.03.2020, з 01.04.2020 по 30.08.2020, з 01.09.2020 по 27.02.2021, з 01.03.2021 по 30.08.2021, з 01.09.2021 по 27.02.2022, з 01.03.2022 по 29.03.2022, з 24.04.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 28.11.2022, з 01.12.2022 по 29.03.2023, з 01.04.2023 по 10.06.2024, з 01.08.2024 по 08.10.2024, з 14.10.2024 по 03.04.2025.
- до страхового стажу як період навчання за фахом враховано період з 01.09.2001 по 31.12.2003. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
В пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058 ), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 “Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років”.
Згідно з частиною 1 ст. 24 Закону № 1058 1 страховий стаж є періодом (строком), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частинами 2 та 4 цієї статті встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За положенням ст. 3 Закону України "Про професійно-технічну освіту" (далі за текстом рішення Закон № 103/98-ВР), професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону № 103/98-ВР, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
Статтею 38 Закону № 103/98-ВР встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За змістом ст. 17 Закону № 103/98-ВР, професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 Закону № 103/98-ВР визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Згідно ст. 19 Закону № 103/98-ВР, заклади професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні питання правомірності визначення тривалості пільгового стажу позивача та врахування періоду навчання позивача у Родинському професійному ліцеї з 01.09.2001 по 29.09.2004 та з 21.12.2004 по 28.02.2005 суд виходить із змісту документів, що розглядалися відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії.
Так, згідно із дипломом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_1 від 28.02.2005 позивач закінчив у 2005 році Родинський професійний ліцей і здобув професію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок. Згідно з додатком до диплому серії НОМЕР_1 (реєстр № 9285 від 28.02.2005) позивач навчався з 01.09.2001 по 28.02.2005 у Родинському професійному ліцеї за професією електрослюсар підземний - машиніст підземних установок, рішенням державної кваліфікаційної комісії від 08.02.2005 позивачу присвоєно кваліфікацію електрослюсар підземний 3 розряду, машиніст підземних установок третього розряду. 
Родинський професійний ліцей є закладом професійної (професійно-технічної) освіти, що не є спірною обставиною між сторонами.
Згідно з наданим відповідачем розрахунком стажу, період здобуття позивачем професійної (професійно-технічної) освіти врахований відповідачем таким чином:
з 01.09.2001 по 31.12.2003 врахований до страхового стажу як період навчання, до пільгового стажу не врахований, 
період з 01.01.2004 по 09.09.2004 не врахований до страхового та пільгового стажу;
період з 10.09.2004 по 29.09.2004 врахований до страхового стажу як період навчання, до пільгового стажу не врахований, 
період з 30.09.2004 по 30.12.2004 врахований до страхового та пільгового стажу на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 про роботу позивача у ДП “Вугільна компанія "Краснолиманська”, учнем електрослюсаря підземного на період практики з повним робочим днем в шахті,
період з 21.12.2004 по 31.12.2004 врахований до страхового стажу як період навчання, до пільгового стажу не врахований, 
період з 01.01.2005 по 31.01.2005 врахований до страхового та пільгового стажу на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 про роботу у ДП “Вугільна компанія "Краснолиманська” учнем машиніста підземних установок на період практики,
період з 01.02.2005 по 28.02.2005 не врахований до страхового та пільгового стажу.
Оскільки період з 01.01.2005 по 31.01.2005 врахований до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки, підстави для врахування зазначеного періоду до пільгового стажу як періоду навчання відсутні.
Щодо врахування до стажу роботи за спеціальністю решти періодів навчання позивача у закладі професійної совіти з 01.09.2001 по 29.09.2004, з 21.12.2004 по 31.12.2004 та з 01.02.2005 по 28.02.2005 суд зазначає таке.
Врахування часу навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників є гарантією соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти та встановлено ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98-ВР, що був чинним на час звернення позивачем із заявою по призначення пенсії. Передумовою такого врахування є зарахування на роботу за набутою професією в строк, що не перевищує трьох місяців, від дня закінчення навчання.
Так, позивач закінчив навчання за професією електрослюсар підземний, машиніст підземних установок 28.02.2005, згідно з трудовою книжкою позивач зарахований на роботу до ДП “Вугільна компанія “Краснолиманська” за професією машиніста підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті - 09.03.2005 (запис № 5 трудової книжки). Тобто, період між закінченням навчання та зарахуванням на роботу не перевищує 3 місяців, що свідчить про дотримання встановлених ст. 38 Закону України № 103/98 ВР передумов врахування зазначеного періоду навчання до стажу роботи за спеціальністю.
Отже, враховуючи підтвердження наявними в матеріалах справи документами навчання позивача за професією, що дає право на пільги, зарахування на роботу за набутою професією у термін, що не перевищує 3 місяців від дня закінчення навчання, періоди навчання позивача у Родинському професійному ліцеї з 01.09.2001 по 29.09.2004 та з 21.12.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 28.02.2005 підлягають врахуванню до стажу роботи позивача за спеціальністю "машиніст підземних установок". Суд наголошує на відсутності підстав для зарахування періоду навчання до стажу роботи за спеціальністю "електрослюсар підземний", оскільки після професійного ліцею та набуття кваліфікації робітника "електрослюсар підземний" та "машиніст підземних установок" позивача зараховано на роботу "машиністом підземних утсановок".
Застосування пільгового порядку обчислення стажу роботи, передбаченого законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058 за період з 01.01.2004 в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідає ч. 4 ст. 24 Закону № 1058.
Підтвердження в ході розгляду справи неправомірності неврахування до пільгового стажу роботи позивача періоду його навчання свідчить про неправильне обчислення відповідачем тривалості стажу позивача, що є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування рішення від 11.04.2025 № 052530004135 про відмову в призначенні позивачу пенсії, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 03.04.2025 із зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання позивача з 01.09.2021 по 29.09.2004, з 21.12.2004 по 31.12.2004 та з 01.02.2005по 28.02.2005.
Суд не приймає доводи відповідача про те, що ним не приймалося рішення про відмову у зарахуванні до пільгового стажу періоду навчання у закладі професійної освіти позивача, що свідчить про передчасність вимог про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періодів навчання позивача, оскільки сам факт неврахування зазначеного періоду до пільгового стажу за наявності документів, що підтверджують наявність підстав для цього, є достатньою підставою для зобов`язання відповідача врахувати зазначені періоди.
Щодо вимог позивача до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії, то зазначені вимоги не підлягають задоволенню як передчасні, оскільки питання про призначення пенсії вирішується після обчислення тривалості стажу, що входить до дискреційних повноважень відповідача.
Із врахуванням висновку суду про відмову у задоволенні вимог позивача про зобов`язання врахувати до пільгового стажу періоду навчання з 01.01.2005 по 31.01.2005 та зобов`язання призначити пенсію, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 200/3738/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 200/3738/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

І.В. Пивовар