ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/1542/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.,
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
представників учасників справи: 
офісу Генерального прокурора - Зарудяної Н. О.,
Одеської Єпархії Української православної церкви - Колотенка О. П.,
Православної парафії (релігійної громади) Ікони Божої Матері "Курська-Корінна" Церкви м. Одеси Одеської єпархії Української православної церкви - Осипенка М. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 
(суддя Петренко Н. Д.)
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025
(Поліщук Л. В., Богатир К. В., Таран С. В.)
у справі за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Фонду державного майна України
до Одеської Єпархії Української православної церкви,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Одеський торговельно-економічний фаховий коледж,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Православна парафія (релігійної громади) Ікони Божої Матері "Курська-Корінна" Церкви м. Одеси Одеської єпархії Української православної церкви
про витребування нерухомого майна.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Фонду державного майна України до Одеської Єпархії Української православної церкви, в якій просив витребувати на користь держави Україна в особі Міністерства освіти і науки України нежитлову будівлю православного храму загальною площею 378,4 м2, за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі (вул. 25-ї Чапаєвської дивізії), буд. 6/2.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будівля православного храму забудована за рахунок використання 222,7 м2 першого поверху будівлі навчального корпусу Одеського інституту фінансів за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 6. Водночас будівля православного храму за вказаною адресою з моменту її забудови відносилась до державної власності, як складова частина нерухомого майна навчального закладу. На час звернення до суду з позовом будівля відноситься до об`єктів державної власності Міністерства освіти і науки України та перебуває на праві оперативного управління Одеського торговельно-економічного фахового коледжу. Однак на підставі рішення державного реєстратора Одеської обласної філії Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Одеської області від 03.08.2018 № 42378049 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про право власності на нежитлову будівлю православного храму загальною площею 378,4 м2 за Одеською Єпархією Української православної церкви (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1614099651101).
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами 
2.1. 09.10.2007 Одеський інститут фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі (забудовник) та Православна Парафія Ікони Божої Матері "Курська-Корінна" Церкви м. Одеса (інвестор) уклали інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості, предметом якого згідно із пунктом 2.1. є участь сторін у будівництві православного храму з наданням його в оренду інвестору на умовах і в порядку, передбачених договором.
2.2. Відповідно до архітектурно-планувального завдання №197 на реконструкцію об`єкта архітектури, затвердженого начальником Управління містобудування міста Одеси 17.05.2008, замовником цього архітектурно-планувального завдання на реконструкцію частини будівлі інституту фінансів під православний храм з добудовою вхідної групи за адресою: м.Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 4, 6, є Одеський інститут фінансів.
2.3. Наведену реконструкцію будівлі Одеського інституту фінансів заплановано здійснити на земельній ділянці, площею 1,3993 га, що на підставі державного акта на право постійного користування серії ЯЯ №205364 належить на праві постійного користування Українському державному університету економіки і фінансів (пункти 1, 5 архітектурно-планувального завдання №197).
2.4. 04.11.2008 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видала Одеському інституту фінансів дозвіл № 853 на виконання будівельних робіт з будівництва православного храму з прибудовою вхідної групи, за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 6, відповідно до проектної документації, яка погоджена УАМ м.Одеси від 29.09.2008 №715/08, Одеською СЕС від 08.05.2008 № 291-994, управлінням МНС України в Одеській області від 15.05.2008 №14-1248, управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя від 09.06.2008 №499, затверджена розпорядженням Малиновської РА від 17.10.2008 №753/01-06 та зареєстрована УАМ м. Одеси від 29.09.2008 № 01-15/4773 /т.1 а.с.101/.
2.5. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 16.10.2009 Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" на замовлення Одеського інституту фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, будівля православного храму складає площу 354,7 кв.м.
2.6. 04.12.2009 складено акт готовності об`єкта до експлуатації № 1399, яким засвідчено готовність будівлі православного храму за адресою: м.Одеса, вул. 25-ї Чапаївської дивізії, 6, до експлуатації.
2.7. 18.01.2012 Одеський інститут фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі та Православна Парафія Ікони Божої Матері "Курська-Корінна" Церкви м. Одеса Одеської Єпархії Української Православної церкви уклали додаткову угоду до інвестиційного договору будівництва об`єкту нерухомості від 09.10.2007, умовами якої, зокрема внесені зміни до підпункту 2.4.1. інвестиційного договору з викладенням його у такій редакції: "За умови виконання Інвестором узятих за цим Договором зобов`язань Забудовник передає Інвестору у власність будівлю Православного Храму за актом приймання-передачі" (пункт 3 додаткової угоди).
2.8. Листом від 30.10.2012 №1/11-16902 Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України надало відповідь Митрополиту Одеському та Ізмаїльському Української православної церкви, з якої вбачається, що Міністерство розглянуло лист від 11.09.2012 №388 СЕ щодо можливості вилучення земельної ділянки площею 500 кв.м (м. Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивізії, 6), яка знаходиться на балансі Одеського інституту фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, з подальшою передачею на баланс Одеській Єпархії Української Православної Церкви для будівництва та подальшої експлуатації типового храму, та не заперечує щодо вилучення зазначеної земельної ділянки за умови дотримання вимог законодавства та погодження з балансоутримувачем.
2.9. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №05/01-06 від 14.01.2014, зокрема, присвоєно об`єкту нерухомого майна - православному храму, розташованому за адресою: м. Одеса, 25-ї Чапаївської дивізії, 6, поштову адресу: м. Одеса, 25-ї Чапаївської дивізії, 6/2; присвоєно об`єкту нерухомого майна - навчальному корпусу Одеського інституту фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, розташованого за адресою: м.Одеса, 25-ї Чапаївської дивізії, поштову адресу: м.Одеса, 25-ї Чапаївської дивізії, 6.
2.10. 20.01.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності держави в особі Міністерства освіти і науки України (код ЄДРПОУ 38621185) на навчальний корпус загальною площею 7213,6 кв.м згідно з технічним паспортом від 25.05.2006, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №19023405 від 02.02.2015 державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчук А.В. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №33316855 від 09.02.2015 державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Одеської області Бабіч А.В.
2.11. За змістом витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна Міністерства освіти та науки України, виданого Фондом державного майна України від 29.01.2015 №10-15-1334, навчальний корпус Одеського інституту фінансів Українського державного університету фінансів і міжнародної торгівлі за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 6 площею 7213,6 кв. м, будівля гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 4, площею 5026,5 кв. м, Православний храм за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 6/2 площею 354,7 кв. м та земельна ділянка за адресою: м.Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 4, 6 площею 13993 кв. м. відносяться до об`єктів державної власності Міністерства освіти і науки України. Балансоутримувач - Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі.
2.12. 31.07.2018 за Одеською Єпархією Української православної церкви здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю православного храму загальною площею 378,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1614099651101).
2.13. Для державної реєстрації за Одеською Єпархією Української православної церкви вказаного об`єкту нерухомого майна подані такі документи: 1) розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №05/01-06 від 14.01.2014; 2) технічний паспорт, виготовлений 31.07.2018 ФОП Довганюк Н.В.; 3) акт готовності об`єкта до експлуатації №1399, виданий Інспекцією ДАБК в Одеській області 04.12.2009.
2.14. Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.01.2022 №18 утворено Одеський торговельно-економічний фаховий коледж та визначено його місцезнаходження: 65070, Одеська обл., м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 6, а наказом від 17.10.2022 №918 закріплено на праві оперативного управління за Одеським торговельно-економічним фаховим коледжем нерухоме державне майно згідно з переліком, до якого увійшла будівля православного храму за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 6, площею 354,7 кв.м.
2.15. Листом Міністерства освіти і науки України від 08.12.2023 №1/19380-23, скерованого Національній поліції України та Офісу Генерального прокурора, повідомлено, що надані Одеським торговельно-економічним фаховим коледжем та Державним торговельно-економічним університетом матеріали свідчать про можливе вчинення Одеською Єпархією Української православної церкви протиправних дій.
2.16. Одеський торговельно-економічний фаховий коледж листом від 12.01.2024 №23 у відповідь на запит Малиновської окружної прокуратури міста Одеси від 09.01.2024 №51-213 повідомив, що коледж виявив реєстрацію будівлі храму за Одеською Єпархією Української православної церкви 15.09.2023 під час перереєстрації майна у Державному реєстрі. Щодо передачі майнових прав на будівлю храму на будь-якому праві Одеській Єпархії Української православної церкви від Міністерства освіти і науки України або від закладу освіти коледж не має. Інвентаризація нерухомого майна Одеського торговельно-економічного фахового коледжу від 07.08.2023 (технічний паспорт Т101:3022-5656-5662-6429) виявила та підтвердила, що частина приміщень навчального корпусу на першому поверсі, загальною площею 222,7 кв.м, увійшла до будівлі православного храму.
2.17. З листа Фонду державного майна на адресу Одеської обласної прокуратури від 20.02.2024 "Щодо будівлі православного храму" вбачається, що підставою для включення та внесення змін до Єдиного реєстру об`єктів державної власності (далі Реєстр) є надходження від суб`єктів управління до Фонду інформації про об`єкти державної власності. Таким чином, дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб`єктів управління.
2.18. Також у вказаному листі зазначено, що Міністерством освіти і науки України до Фонду з метою внесення до Реєстру надавалися відомості про окреме нерухоме державне майно, зокрема:
-"православний храм" (вперше подано за результатами інвентаризації об`єктів державної власності станом на 01.04.2014, інв. №10310010, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Чапаївської дивізії, 6/2), яке перебувало на балансі Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі (ЄДРПОУ 35371662), щодо якого виконано прийняте управлінське рішення "передано іншій юридичній особі", а саме, Київському національному торговельно-економічному університету (ЄДРПОУ 01566117);
-"будівля православного храму" (вперше подано за результатами інвентаризації об`єктів державної власності станом на 01.07.2016, інв. №101310002, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Інглезі, 6), яке перебувало на балансі Київського національного торговельно-економічного університету (ЄДРПОУ 01566117), щодо якого прийняте управлінське рішення "передано іншій юридичній особі", а саме, Одеському торговельно-економічному фаховому коледжу (ЄДРПОУ 44433692).
2.19. На сьогодні в реєстрі обліковується нерухоме державне майно, зокрема "будівля православного храму" за місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Інглезі, 6/2, яке перебуває на балансі Одеського торговельно-економічного фахового коледжу (ЄДРПОУ 44433692; суб`єкт управління Міністерство освіти і науки України).
2.20. Також Фонд у листі зазначив, що вказане майно до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, не включалась; Фонд не здійснював приватизацію будівлі православного храму, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 6/2.
2.21. Звертаючись з позовом, прокурор зазначав, що 222,7 кв.м навчального корпусу стали об`єктом реконструкції з метою створення будівлі православного храму на земельній ділянці закладу освіти та на основі нежитлових приміщень цього ж закладу. Окрім реконструкції приміщень навчального корпусу, добудовані такі приміщення на земельній ділянці державної власності закладу освіти: 1 поверх: притвор площею 40,8 кв. м (№ 1 техпаспорту храму від 16.10.2009); пономарка площею 10,3 кв. м (№ 11 техпаспорту храму); алтар площею 32,7 кв. м (№ 12 техпаспорту храму); пономарка площею 10,4 кв. м (№ 13 техпаспорту храму); добудований II поверх, що складається з дзвіниці площею 33,0 кв.м.
2.12. Таким чином, на думку прокурора, фактично відбулося створення Одеським інститутом фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі на основі навчального корпусу закладу освіти, на земельній ділянці закладу освіти будівлі православного храму, який слід витребувати на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України.
3. Короткий зміст судових рішень
3.1. Господарський суд Одеської області рішенням від 06.05.2025 у задоволенні позовних вимог відмовив.
3.2. Суд виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та зазначив, що задоволення позовних вимог призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та буде істотним втручанням держави у право відповідача на мирне володіння майном, з урахуванням встановленої судом добросовісності дій набувача майна щодо створення за власні кошти нового об`єкта нерухомості та відкритого володіння ним протягом 15 років.
3.3. Також суд визначив, що відповідач є добросовісним набувачем спірної будівлі, оскільки набув право на неї за відплатним інвестиційним договором, який є чинним станом на момент ухвалення рішення, вклавши власні кошти у створення нової будівлі. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 390 Цивільного кодексу України, за змістом якої суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Натомість відсутність попереднього внесення органом державної влади або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду, як і нездійснення експертної оцінки вартості спірної будівлі, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
3.4. Суд першої інстанції також дійшов висновку про наявність підстав для застосування позовної давності, про що заявлено представником відповідача.
3.5. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 03.12.2025 апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишив без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 у справі змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 залишив без змін. 
3.6. Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважала помилковим висновок суду першої інстанції, що Одеська єпархія Української православної церкви мала передбачені законодавством підстави для державної реєстрації права власності на будівлю православного храму, із посиланням на те, що сторони інвестиційного договору здійснювали спільну інвестиційну діяльність, яка регулювалась нормами Закону України "Про інвестиційну діяльність" від 18.09.1991 № 1560-ХІІ, оскільки додаткова угода від 18.01.2012 до інвестиційного договору будівництва об`єкту нерухомості від 09.10.2007 не наведена як підстава для реєстрації права на православний храм, результат інвестування не може мати наслідком вибуття майна із власності держави, а в матеріалах справи відсутні докази внесення інвестиції, передбаченої договором інвестування.
3.7. Водночас суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відлік позовної давності у спірних правовідносинах слід відраховувати щонайменше з 30.10.2012, отже, Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси звернувся з позовом 09.04.2024 за межами загальної трирічної позовної давності.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. Керівник Одеської обласної прокуратури (далі - прокурор, скаржник) подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
4.2. У касаційній скарзі, зокрема, посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), як випадок касаційного оскарження судових рішень, і вказує, що суди неправильно застосували норми матеріального права, зокрема, статтю 256, частину першу статті 261, частину четверту статті 267 Цивільного кодексу України, не з`ясували відповідних обставин та не дослідили пов`язаних з ними доказів, порушили норми процесуального права, а саме: статті 236, 237 ГПК України, та не врахували висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 367/6105/16-ц, у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 367/6105/16-ц, від 11.08.2022 у справі № 910/16586/18, від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 372/2592/15, від 06.06.2018 у справі № 372/1387/13-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 19.04.2017 у справі № 405/4999/15-ц, від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16, від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 922/3838/21, від 27.01.2021 у справі № 186/599/17, від 10.04.2024 у справі № 910/3419/22, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.06.2023 у справі №910/18489/20, від 02.07.2025 у справі № 903/602/24), що відповідно до статті 311 ГПК України, є підставою для скасування судових рішень у справі повністю і ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора. 
4.3. За доводами прокурора, суд апеляційної інстанції помилково визначив, що початок перебігу позовної давності слід відраховувати щонайменше з 30.10.2012, оскільки за наведеною у касаційній скарзі позицією Верховного Суду відлік строку щодо порушення інтересів держави розпочинається саме з часу проведення реєстраційної дії, тобто з 03.08.2018.
4.4. При цьому суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 про те, що в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився, а відтак - дійшов помилкового висновку про те, що прокурор звернувся із цим позовом 09.04.2024 з пропуском позовної давності.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. Православна парафія (Релігійної громади) Ікони Божої Матері "Курська-Корінна" Церкви м. Одеси у відзиві проти задоволення касаційної скарги заперечила та просила судові рішення залишити без змін. 
5.2. У відзиві Одеський торговельно-економічний фаховий коледж підтримав касаційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
6.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.3. Колегія суддів враховує, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 387, 388, 1212 ЦК України).
6.4. Предметом позову про витребування майна є вимога власника, який не є володільцем цього майна, до особи, яка заволоділа останнім, про повернення його з чужого незаконного володіння. Метою позову про витребування майна є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. 
6.5. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Такий висновок викладено у пункті 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16. 
6.6. У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні віндикаційного позову про витребування нерухомого майна з підстав пропуску позовної давності, дійшов висновку про те, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (Міністерство освіти і науки України) дізналось та в силу наявних доказів могло дізнатись про факт вибуття з власності частини майна освітнього закладу, отримавши лист Одеського торговельно-економічного фахового коледжу від 11.09.2012 щодо можливості вилучення земельної ділянки. Урахував при цьому, що спірна будівля православного храму фактично вільно та відкрито використовувалась релігійною громадою тривалий час (більше 15 років), і цей факт відкритого користування та володіння будівлею храму був беззаперечно відомий державі в особі відповідних установ
6.7. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, відповідач зазначає про неврахування апеляційним судом при винесенні оскаржуваної постанови висновків Верховного Суду щодо застосування статті 261 ЦК України стосовно початку перебігу позовної давності. 
6.8. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
6.9. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
6.10. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
6.11. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
6.12.  В свою чергу позовною вимогою у справі, яка переглядається, є саме вимога про витребування нерухомого майна з чужого володіння. 
6.13. Велика Палата Верховного Суду у справі № 653/1096/16-ц від 04.07.2018 вказала, що враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.
6.14. У постанові від 26.11.2019 Велика Палата Верховного Суду у справі № 914/3224/16 виснувала, що з огляду на принцип непорушності права володіння майном початок перебігу позовної давності обчислюється з моменту, коли майно вибуло від власника.
6.15. У постанові від 09.10.2024 у справі № 922/3838/21 (на неврахування висновків у якій, зокрема, посилається скаржник) Верховний Суд зазначив, що задоволення вимоги про витребування майна не ставиться у залежність від задоволення вимоги, зокрема, про визнання договору недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування; початок строку звернення до суду з віндикаційним позовом пов`язаний з моментом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку
6.16. Отже початок строку звернення до суду з віндикаційним позовом пов`язаний з моментом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Аналогічні за змістом висновки викладені також і у постановах Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 918/1158/23, від 04.06.2025 у справі № 922/2908/24 та інших. 
6.17. Втім, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції наведені висновки Верховного Суду не врахував, пов`язавши початок перебігу позовної давності зі здійсненням відповідачем відкритого фактичного володіння спірним майном та листуванням сторін щодо можливості вилучення земельної ділянки. Разом з тим суд апеляційної інстанції не навів у постанові жодних доводів та положень законодавства, які пов`язували б виникнення права на віндикаційний позов у відповідний період з фактичним, а не «книжковим» заволодінням майном. З огляду на це висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності є передчасним.
6.18. Відтак, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України знайшла своє підтвердження, з огляду на що постанова суду підлягає скасуванню.
6.19. Відповідно ж до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.20. Тож постанова суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, вимогам статей 3, 236, 282 ГПК України не відповідає, оскільки суд не з`ясував належним чином обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, зокрема, щодо початку і закінчення перебігу позовної давності.
6.21. Враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, які обмежують повноваження суду касаційної інстанції в частині здійснення додаткової оцінки доказів та встановлення обставин у справі, усунути вказані вище недоліки, допущені судом апеляційної інстанції, не можливо без направлення справи на новий розгляд.
6.22. На підставі наведеного постанова суду апеляційної інстанції у справі підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Відтак касаційну скаргу слід задовольнити частково.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. За змістом пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
7.2. Згідно із частиною третьою статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
7.3. За частиною четвертою цієї ж статті справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. 
7.4. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що постанову у справі слід скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
8. Судові витрати
8.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі № 916/1542/24 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Г. Мачульський 

Є. Краснов