ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4807/26 Справа № 185/11063/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Мир ОСОБА_1 — ОСОБА_2  на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року по справі за позовом Мир ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2025 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
Позов мотивовано тим, що з 12 квітня 2021 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню дитину – дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами не розірвано. Дитина проживає з позивачкою. Відповідач мешкає окремо, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 , на користь Мир ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. . В задоволенні позову в іншій частині – відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення мотивоване тим, що суд першої інстанції врахував що відповідач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача та про його скрутне матеріальне становище та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначив аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
В апеляційній скарзі Мир ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення та додаткове суду не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника Мир ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що 12 квітня 2021 року між Мир Малікою та Іосебом Закаріадзе укладено шлюб, про що Тбіліською службою цивільного реєстру агенції з розвитку державних сервісів 12 квітня 2021 року видано свідоцтво про шлюб. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась дитина ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідач є батьком ОСОБА_5 . 
Шлюб між сторонами не розірвано.
Як зазначає позивачка, на даний час вона спільно з відповідачем не проживає. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. 
Відповідач мешкає окремо та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи врахував що відповідач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача та про його скрутне матеріальне становище та з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначив аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Проте, колегія суддів не може погодитись, з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч. ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. 
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). 
Суд першої інстанції врахував що відповідач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 у зв`язку з чим задовольнив позов частково та визначив аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача.
Проте, суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану відповідача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. 
Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов неправильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. 
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 
Таким чином, зважаючи на те, що за результатами апеляційного розгляду позовні вимоги задоволено, з  ОСОБА_3  на користь Держави підлягає до стягнення судовий збір за звернення Мир ОСОБА_1  з позовом в розмірі 1211,20 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн (1211,20 грн х 150%), що разом становить 3028 грн (1211,20 грн + 1816,80 грн). 

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника Мир ОСОБА_1 — ОСОБА_2  – задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року — скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Мир ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь Мир ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у розмірі 3028 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст судового рішення складено 03 червня 2026 року

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді М.Ю. Петешенкова 
В.С. Городнича