ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/16344/24 (910/6016/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Маніту"
про визнання недійсними правочинів
в межах справи № 910/16344/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент"
про банкрутство

Учасники справи: 
ТОВ "Укрінвестмент": Коломійцева Д. М.;
Арбітражний керуючий: не з`явився;
ТОВ "Новаагро Україна": Кожушний К. С.;
ТОВ "ФК "Маніту": Мизиненко І. О.;
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий зміст заявлених вимог
1.1. У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/16344/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Укрінвестмент".
1.2. У травні 2025 року до суду надійшов позов ТОВ "Укрінвестмент" про визнання недійсними укладених між ТОВ " Новаагро Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" 25.11.2024 договору про відступлення права вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, зазначаючи про те, що оспорювані договори укладені з порушенням частини третьої статті 512, статті 1054, частини третьої статті 1079, частини другої статті 1083 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. 
1.3. Відповідачі позов не визнали, зазначали про те, що позивачем не вказано, яким чином оспорюваний договір відступлення права вимоги порушує його права та інтереси як боржника за зобов`язаннями, чи змінює він обсяг прав та обов`язків, а оскільки він не порушує прав та законних інтересів позивача, це є достатньою підставою для відмови у позові. 

2. Стислий зміст рішення суду першої інстанції
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 в задоволенні позову відмовлено повністю. 
2.2. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність порушеного права внаслідок укладення між відповідачами спірних договорів. 

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
3.1. 07.12.2021 між АТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Віндхем" (далі - АТ "ЗНВКІФ "Віндхем") та ТОВ "Укрінвестмент" укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 6835 (далі - Основний договір, Договір купівлі-продажу).
3.2. За умовами Договору купівлі-продажу передбачалося таке:
- АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" передав у власність ТОВ "Укрінвестмент" нерухоме майно - нежитлові будівлі загальною площею 12 937,7 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, Шосе Салтівське, буд. 129 (далі - нежитлові будівлі), а ТОВ "Укрінвестмент" прийняло та сплачує його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі (п.1.1);
- за домовленістю сторін продаж нежитлових будівель вчиняється за 45500000 грн, з яких 22000000 грн сплачено авансом на підставі Попереднього договору купівлі-продажу, посвідченого Петриченко О.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 07.12.2021 за реєстровим № 6833, а решту коштів в сумі 23500000 грн ТОВ "Укрінвестмент" зобов`язаний сплатити АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" в порядку, визначеному Основним договором не пізніше 07.12.2023 (п.2.1).
3.3. 07.12.2021 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" (іпотекодержатель) та ТОВ "Укрінвестмент" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 6837 (далі - Іпотечний договір), згідно з яким іпотекодавець з метою забезпечення належного і своєчасного виконання зобов`язання за Основним договором (в частині оплати решти вартості нежитлових будівель в сумі 23500000 грн), передав в іпотеку Іпотекодержателю нежитлові будівлі, які були набуті у власність ТОВ "Укрінвестмент" за Основним договором.
3.4. У листі від 07.04.2022 № 07-4 АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" повідомило ТОВ "Укрінвестмент" про те, що не буде вимагати від останнього платежі за договором купівлі-продажу, укладеним 07.12.2021 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" та ТОВ "Укрінвестмент" у період дії воєнного стану, введеного на території України.
3.5. 19.11.2024 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" та ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" (далі - ТОВ "ВКП "Деми") укладено Договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З. З., зареєстрований в реєстрі за № 3854.
3.6. За умовами вказаного Договору передбачено, що:
- АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" відступає, а ТОВ "ВКП "Деми" набуває право вимоги грошових зобов`язань, яке належить АТ "ЗНВКІФ "Віндхем", та стає кредитором за зобов`язанням ТОВ "Укрінвестмент", що виникло на підставі Основного договору - договору купівлі-продажу від 07.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., зареєстрований в реєстрі за № 6835 (п.1.1);
- до ТОВ "ВКП "Демі" як нового кредитора переходить право вимоги грошового зобов`язання, належного АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" до ТОВ "Укрінвестмент", в обсязі, що вказаний у п. 1.2 даного Договору (п.1.3);
- залишок (розмір) грошового зобов`язання ТОВ "Укрінвестмент" за Основним договором, який відступається відповідно до умов цього Договору, становить 23500000 грн, що еквівалентно 858 318,94 дол. США (п.1.2).
3.7. 19.11.2024 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ВКП "Деми" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим 07.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 6836, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 3855, за умовами пункту 1 якого первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а останній прийняв всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за іпотечним договором від 07.12.2021. 
3.8. 25.11.2024 між ТОВ "ВКП "Деми" та ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" (далі - ТОВ "ФК "Маніту") укладено Договір факторингу № 2511-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 1078 (далі - Договір факторингу).
3.9. За умовами Договору факторингу передбачалося наступне:
- ТОВ "ФК "Маніту" як фактор зобов`язується передати в розпорядження ТОВ "ВКП "Деми" як клієнта (сплатити) грошові кошти (фінансування під відступлення права вимоги) в розмірі, визначеному у пункті 2.1 Договору, а ТОВ "ВКП "Деми" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Маніту" своє право грошової вимоги до ТОВ "Укрінвестмент" (боржник), що виникло на підставі Основного договору, право вимоги за яким набуто ТОВ "ВКП "Деми" на підставі Договору відступлення права вимоги від 19.11.2024 № 3854 (п.1.1);
- грошовою вимогою, що відступається за договором, є грошова вимога зі сплати заборгованості за Основним договором в розмірі 23500000 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають за Основним договором та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат (п.1.2); 
- право грошової вимоги, яке відступається за Договором, переходить від клієнта ТОВ "ВКП "Деми" до фактора ТОВ "ФК "Маніту" в момент підписання Договору. Після підписання Договору право грошової вимоги Клієнта до Боржника припиняється, а Фактор набуває право грошової вимоги до Боржника (п.п.3.1, 3.2);
- після відступлення (набуття Фактором) права грошової вимоги Фактор на власний розсуд має право здійснювати наступне відступлення права грошової вимоги до боржника третій особі (п.3.6).
3.10. 25.11.2024 між ТОВ "ВКП "Деми" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ФК "Маніту" (новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 07.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 6836, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 1081, відповідно до пункту 1 якого первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а останній прийняв всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим 07.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 6836.
3.11. 25.11.2024 між ТОВ "ФК "Маніту" (первісний кредитор) та ТОВ "Новаагро Україна" (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 1083, за умовами якого:
- первісний кредитор відступає новому кредитору право грошової вимоги до Боржника ТОВ "Укрінвестмент", що виникло на підставі підставі Основного договору, право вимоги за яким набуто ТОВ "ВКП "Деми" на підставі договору відступлення права вимоги від 19.11.2024, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. під реєстровим номером 3854 (п.1.1);
- грошовою вимогою, що відступається за Договором є грошова вимога зі сплати заборгованості за Основним договором в розмірі 23500000 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають або можуть виникнути за Основним договором та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат тощо (п.1.2);
- право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання даного Договору (п.1.3).
3.12. 25.11.2024 між ТОВ "ФК "Маніту" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Новаагро Україна" (Новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 07.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 6836, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 1084, згідно з яким:
- первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а Новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором, посвідченим 07.12.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим № 6836 (п.1); 
- за даним договором до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення даного договору новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права за договором іпотеки (п.3).
3.13. Позивачем не доведено наявність порушеного права внаслідок укладення між ТОВ "ФК "Маніту" (первісний кредитор) та ТОВ "Новаагро Україна" (новий кредитор) спірних договорів відступлення права вимоги від 25.11.2024.
3.14 Доводи позивача про неможливість передачі (відступлення) ТОВ "ВКП "Деми" на користь ТОВ "ФК "Маніту" прав вимоги про сплату інфляційних витрат, 3% річних та неустойки, оскільки ТОВ "ВКП "Деми" не отримувало відповідні права від АТ "ЗНВКІФ "Віндхем", відхилені судом як такі, що не можуть слугувати підставою для визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги, укладені між відповідачами у цій справі, адже зазначені доводи позивачем наведені в обґрунтування неможливості передачі (відступлення) прав вимоги від ТОВ "ВКП "Деми" на користь ТОВ "ФК "Маніту".
3.15. Також суд відхилив посилання позивача на лист від 07.04.2022 № 07-4 від АТ "ЗНВКІФ "Віндхем", в якому зазначено, що останнє не буде вимагати від позивача платежі за Договором купівлі-продажу від 07.12.2021 у період дії воєнного стану, введеного на території України, оскільки право недійсної вимоги (неіснуючого боргу) є предметом доказування та встановлення у справі за позовом нового кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не у справі про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.
3.16. Стосовно доводів позивача про те, що його не було повідомлено про відступлення прав вимоги на підставі спірних договорів, а також на відсутність у матеріалах справи доказів повідомлення позивача за попередніми договорами відступлення, суд зазначив, що згідно з частиною другою статті 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

4. Стислий зміст рішення суду апеляційної інстанції та мотиви ухвалення рішення
4.1. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2025 та прийнято нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
4.2. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, врахувавши наступне:
- у даному випадку відбулася заміна кредитора (ТОВ "ФК "Маніту"), який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на особу (ТОВ "Новаагро Україна"), яка не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ;
- відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу від 07.12.2021 суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки ТОВ "ФК "Маніту", як фінансова установа, не могло відступити права вимоги, отримане за договором факторингу, на користь ТОВ "Новаагро Україна", яке не є фінансовою установою;
- оскільки відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, а таке відступлення на користь ТОВ "Новаагро Україна" було неможливим, тому відступати право за договором іпотеки ТОВ "ФіК "Маніту" також не мало права;
- АТ "ЗНВКФІ "Віндхем" за договором відступлення права вимоги від 19.11.2024 відступило на користь ТОВ "ВКФ "Деми" право вимоги до боржника на суму 23500000 грн і вартість відступлення права вимоги складала 2350000 грн без ПДВ;
- ТОВ "ВКФ "Деми" за договором факторингу №2511-1 від 25.11.2024 відступило на користь ТОВ "ФК "Маніту" право вимоги до боржника на суму 23500000 грн, а також будь-які інші вимоги за основним договором, і за відступлення права грошової вимоги фактор зобов`язався передати (сплатити) грошові кошти (надати фінансування під відступлення права вимоги) клієнту в розмірі 14467575,76 грн;
- ТОВ "ФК "Маніту", у свою чергу, за оспорюваним договором про відступлення права вимоги (цесії) №2511-2 від 25.11.2024 відступило на користь ТОВ "Новаагро Україна" право вимоги до боржника на суму 23500 000 грн, а також будь-які інші вимоги за основним договором, і сторони домовились, що новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість права вимоги за цим договором в розмірі 14467575,76 грн;
- послідовні продажі протягом короткого періоду права вимоги іншій особі за ціною її придбання в даній справі вочевидь не були спрямовані на отримання прибутку чи досягнення позитивних економічних результатів, що ставить під сумнів добросовісність дій відповідачів при укладенні оспорюваних договорів;
- оспорюваними договорами порушується законний інтерес та право позивача мати змогу виконати зобов`язання саме належному та законному кредитору, тобто кредитору, який набув право вимоги до позивача на законних підставах (без порушення законодавства), щоб у подальшому таке виконання позивачем вважалось належним, забезпечувало правову визначеність і виключало можливість подвійного стягнення з урахуванням прав саме законного кредитора;
- визначення ефективного способу захисту позивачу-дебітору лише шляхом заперечень проти вимог кредитора виключно в межах ініційованого кредитором судового розгляду, в даному спорі непропорційно звужує право боржника на судовий захист у випадку недобросовісних дій кредитора, а також порушує рівність сторін спірних правовідносин у судовому спорі;
- оспорюваний договір відступлення права вимоги суперечить положенням суперечить положенням статей 512, 1079, 1083 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним, тому вказана позовна вимога є обґрунтованою, доведеною і підлягає задоволенню, як і похідна від неї позовна вимоги про визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки.

5. Стислий зміст касаційної скарги
5.1. ТОВ "Новаагро Україна" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва 

6. Узагальнені доводи касаційної скарги
6.1. Суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови застосував норми права, зокрема положення статей 3, 15, 16 ЦК України, без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20, від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20, від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19, від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 та від 27.05.2021 у справі № 910/8072/20, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.
6.2. Судом не враховано, що недоведеність позивачем реального порушення його прав та інтересів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, і зроблено помилковий висновок щодо наявності підстав для визнання недійним оскаржуваних правочинів.

7. Узагальнена позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги
7.1. ТОВ "ФК "Маніту" у письмових поясненнях підтримало касаційну скаргу та просило Суд скаргу задовольнити, наголошуючи на наступному:
- усі вимоги, встановлені статтею 203 ЦК України, при укладені спірних договорів відповідачами дотримано. Протилежного позивачем не доведено, тому висновок в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції про незаконність оспорюваних правочинів є необґрунтованим та безпідставним;
- відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "Маніту" до ТОВ "Новаагро Україна" відбулося на підставі статті 512 ЦК України з дотриманням вимог чинного законодавства;
- позивач помилково вважає, що лист від 07.04.2022 № 07-4 є тим самим документом, який підтверджує згоду сторін та на підставі якого можливо змінити зобов`язання, передбачені в п.2.1 Договору купівлі-продажу;
- при відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрінвестмент" за заявою ТОВ "Новаагро Україна" судом було досліджено заявлені ініціюючим кредитором грошові вимоги та визнано їх у розмірі 43935821,88 грн (з них: 29845441,74 грн - основний борг, 14090380,14 грн - штрафні санкції).
7.2. ТОВ "Укрінвестмент" у письмових поясненнях заперечувало проти касаційної скарги, просило Суд відмовити в її задоволенні, завертаючи увагу на такому:
- апеляційний суд правильно застосував положення статей 512, 1079, 1083 ЦК України;
- по своїй суті доводи касаційної скарги фактично спрямовані на переоцінку доказів та встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду;
- апеляційний суд правильно встановив наявність порушення прав та законних інтересів позивача, а скаржником протилежного не доведено;
- наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду є нерелевантною до спірних правовідносин сторін, натомість застосування судом апеляційної інстанції норм права відповідає практиці Верховного Суду.

8. Касаційне провадження
8.1. Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2026 касаційну скаргу ТОВ "Новаагро Україна" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у цій справі залишено без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом надання Суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9689,60 грн.
8.2. 27.03.2026 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучена платіжна інструкція про сплату судового збору у встановленому розмірі.
8.3. Ухвалою Верховного Суду від 14.04.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Новаагро Україна" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.05.2026 - 15:15. Відмовлено ТОВ "Новаагро Україна" в задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення. Крім того, витребувано у Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/16344/24 (910/6016/25).
8.4. 05.05.2026 до Верховного Суду від ТОВ "ФК "Маніту" та ТОВ "Новаагро Україна" надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
8.5. Ухвалою Верховного Суду від 07.05.2026 вказані клопотання задоволені Судом та вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю представника ТОВ "ФК "Маніту" - адвоката Мизиненко І. О. та представників ТОВ "Новаагро Україна" - адвокатів Кожушного К. С. та Крайза О. І. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
8.6. 07.05.2026 до Верховного Суду на запит з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/16344/24 (910/6016/25).
8.7. В судовому засіданні 12.05.2026 оголошено перерву до 26.05.2026 - 14:15, з 26.05.2026 до 02.06.2026 - 14:15.
8.8. Згідно з наданими в судових засіданнях поясненнями представники відповідачів підтримали касаційну скаргу та просили Суд скаргу задовольнити. Представник позивача заперечував проти касаційної скарги та просив Суд залишити оскаржувану постанову апеляційного господарського суду без змін.

9. Позиція Верховного Суду 
9.1. ТОВ "Укрінвестмент" звернулося до суду з позовом про визнання недійсними укладених 25.11.2024 між ТОВ " Новаагро Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" договору про відступлення права вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки з підстав їх невідповідності вимогам чинного законодавства. 
9.2. Місцевий господарський суд в позові відмовив, вказавши про не доведення позивачем порушення його прав та/або охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення між відповідачами оспорюваних правочинів.
9.3. Суд апеляційної інстанції дійшов протилежних висновків, зазначивши про невідповідність укладених між відповідачами договорів вимогам ЦК України, а також про порушення прав позивача внаслідок укладення цих договорів, у зв`язку з чим скасував рішення місцевого господарського суду та прийняв нове рішення про задоволення позову.
9.4. ТОВ "Новаагро Україна" в касаційній скарзі доводить неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, у питанні процесуальних наслідків не доведення позивачем порушення його прав та інтересів.
9.5. Оцінивши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами у цій справі обставин, Верховний Суд зазначає наступне.
9.6. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
9.7. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
9.8. Згідно з положеннями частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
9.9. З наведеного слідує, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. 
9.10. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами:
- 07.12.2021 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" та ТОВ "Укрінвестмент" укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" передав у власність ТОВ "Укрінвестмент" нерухоме майно (нежитлові будівлі загальною площею 12 937,7 кв. м. за адресою: м. Харків, Шосе Салтівське, буд. 129) за 45500000 грн, з яких 22000000 грн ТОВ Укрінвестмент" сплачено авансом на підставі попереднього договору купівлі-продажу від 07.12.2021, а решту коштів в сумі 23500000 грн ТОВ "Укрінвестмент" зобов`язалося сплатити не пізніше 07.12.2023;
- 07.12.2021 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" (іпотекодержатель) та ТОВ "Укрінвестмент" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавець з метою забезпечення належного і своєчасного виконання зобов`язання в частині оплати решти вартості нежитлових будівель в сумі 23500000 грн передав в іпотеку нежитлові будівлі, набуті ним у власність за Договором купівлі-продажу від 07.12.2021;
- в подальшому АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" направило ТОВ "Укрінвестмент" лист від 07.04.2022 № 07-4, в якому повідомило про те, що не буде вимагати від нього платежі за Договором купівлі-продажу від 07.12.2021 у період дії воєнного стану, введеного на території України;
- 19.11.2024 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" та ТОВ "ВКП "Деми" укладено Договір відступлення права вимоги, за яким АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" відступає, а ТОВ "ВКП "Деми" набуває право вимоги грошових зобов`язань та стає кредитором за зобов`язанням ТОВ "Укрінвестмент", що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2021. Залишок (розмір) грошового зобов`язання ТОВ "Укрінвестмент", який відступається, становить 23500000 грн, що еквівалентно 858 318,94 дол. США;
- 19.11.2024 між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ВКП "Деми" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, за умовами первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за іпотечним договором від 07.12.2021;
- 25.11.2024 між ТОВ "ВКП "Деми" (клієнт) та ТОВ "ФК "Маніту"(фактор) укладено Договір факторингу № 2511-1, відповідно до якого фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта (сплатити) грошові кошти (фінансування під відступлення права вимоги) в розмірі 14467575,76 грн, а клієнт зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до ТОВ "Укрінвестмент" (боржник), що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2021, право вимоги за яким набуто ТОВ "ВКП "Деми" на підставі Договору відступлення права вимоги від 19.11.2024 (грошова вимога зі сплати заборгованості в розмірі 23500000 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають за Договором купівлі-продажу від 07.12.2021 та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат); 
- 25.11.2024 між ТОВ "ВКП "Деми" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ФК "Маніту" (новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, згідно з яким первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором від 07.12.2021;
- 25.11.2024 між ТОВ "ФК "Маніту" (первісний кредитор) та ТОВ "Новаагро Україна" (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2, за яким первісний кредитор відступає новому кредитору право грошової вимоги до ТОВ "Укрінвестмент", що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 07.12.2021. Грошовою вимогою, що відступається, є вимога зі сплати заборгованості за Основним договором в розмірі 23500000 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають або можуть виникнути за вказаним Договором купівлі-продажу та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат тощо;
- 25.11.2024 між ТОВ "ФК "Маніту" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Новаагро Україна" (Новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, згідно з яким первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором від 07.12.2021.
9.11. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про визнання недійсними укладених 25.11.2024 між ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ "ФК "Маніту" договору про відступлення права вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, зазначаючи про те, що:
- ТОВ "Новаагро Україна" заявило про наявність прав вимоги та заборгованості у ТОВ "Укрінвестмент" на суму 44 066 501,89 грн;
- ТОВ "ВКП "Деми" не могло передати (уступити) на користь ТОВ "ФК "Маніту" вимоги про сплату інфляційних витрат, 3% річних та неустойки, які ТОВ "ВКП "Деми не отримувало від АТ "ЗНВКІФ "Віндхем";
- ТОВ "ФК "Маніту" отримало право вимоги до ТОВ "Укрінвестмент" саме за договором факторингу, тому й наступна передача вказаної вимоги на користь ТОВ "Новаагро Україна" мала здійснюватися за договором факторингу. Проте, ТОВ "ФК "Маніту" відступило право вимоги на користь ТОВ "Новаагро Україна", яке не має статусу фінансової установи, за договором уступки права вимоги, а не факторпингу;
- між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" та ТОВ "Укрінвестмент" була досягнута домовленість про те, що право вимоги АТ "ЗНВКІФ "Віндхем" до ТОВ "Укрінвестмент" за Договором купівлі-продажу від 07.120.2021 виникне лише після завершення дії воєнного стану, введеного на території України, у зв`язку з чим відповідне право вимоги не могло бути переданим до його виникнення.
9.12. За висновком місцевого господарського суду, позивачем не доведено наявність своїх порушених прав внаслідок укладення між ТОВ "ФК "Маніту" та ТОВ "Новаагро Україна" спірних договорів відступлення прав вимоги від 25.11.2024, а наведені позивачем аргументи щодо правочинів, укладених між АТ "ЗНВКІФ "Віндхем", ТОВ "ВКП "Деми" та ТОВ "ФК "Маніту", не можуть слугувати підставою для визнання недійсними саме спірних договорів, укладених між відповідачами.
9.13. Натомість суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі матеріали та врахувавши надані учасниками справи пояснення, встановив наступне:
- ТОВ "ФК "Маніту" набуло право вимоги до ТОВ "Укрінвестмент" на підставі Договору факторингу №2511-1 від 25.11.2024, укладеного із ТОВ "ВКП "Деми", та у цей же день (25.11.2024) відступило це право вимоги ТОВ "Новаагро Україна" на підставі оспорюваного Договору відступлення права вимоги (цесії) №2511-2 від 25.11.2024;
- за змістом статті 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави (глави 73 "Факторинг" ЦК України). Однак при подальшому відступленню права вимоги, яке відбулось за укладеним між відповідачами Договором відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2 від 25.11.2024, його сторони не керувалися положеннями згаданої глави 73 ЦК України;
- внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2 від 25.11.2024 відбулася заміна кредитора - ТОВ "ФК "Маніту", який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на особу - ТОВ "Новаагро Україна", яка не наділена правом надавати фінансові послуги;
- ТОВ "ФК "Маніту", як фінансова установа, не могло відступити права вимоги, отримане за договором факторингу, на користь ТОВ "Новаагро Україна", яке не є фінансовою установою;
- послідовні продажі протягом короткого періоду права вимоги іншій особі за ціною її придбання в даній справі вочевидь не були спрямовані на отримання прибутку чи досягнення позитивних економічних результатів, що ставить під сумнів добросовісність дій відповідачів при укладенні Договору відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2 від 25.11.2024;
- оскільки відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, а таке відступлення на користь ТОВ "Новаагро Україна" було неможливим, тому відступати право за договором іпотеки ТОВ "ФК "Маніту" також не мало права;
9.14. Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність стверджуваних позивачем підстав для визнання недійсним оспорюваних правочинів, а також вказав про те, що оспорюваними договорами порушується законний інтерес та право позивача мати змогу виконати зобов`язання саме належному та законному кредитору, тобто такому, який набув право вимоги до позивача на законних підставах, у зв`язку з чим скасував рішення місцевого господарського суду та задовольнив позов.
9.15. Колегія погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині наявності підстав для визнання недійсними укладених між відповідачами договорів відступлення права вимоги від 25.11.2024, з огляду на таке.
9.16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
9.17. Згідно зі статею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
9.18. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.
9.19. У ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 10.04.2025 у cправі № 915/1818/23, від 23.07.2025 у cправі № 907/311/21, від 11.11.2025 у cправі № 909/1028/20, від 14.04.2026 у cправі № 907/248/25).
9.20. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання
9.21. Відповідно до статті 1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору.
9.22. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
9.23. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
9.24. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 ЦК України).
9.25. За змістом частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою.
9.26. За приписами статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.
9.27. Таким чином, якщо в договорі факторингу передбачено можливість наступного відступлення фактором права грошової вимоги, таке відступлення повинно здійснюватися відповідно до положень глави 73 ЦК України, яка регулює відносини з факторингу, тобто шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (подібний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц).
9.28. Як уже зазначалося вище, за встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи, у розглядуваному випадку внаслідок укладення між відповідачами Договору відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2 від 25.11.2024 відбулася заміна кредитора - ТОВ "ФК "Маніту", який є фінансовою установою та відповідно має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на нового кредитора - ТОВ "Новаагро Україна", яке не є фінансовою установою.
9.29. Тобто, відповідачі уклали вищезгаданий договір без дотримання вимог глави 73 ЦК України щодо форми договору, за яким відступається право вимоги, набуте за договором факторингу, та суб`єктного складу його сторін, визначеного статтею 1079 ЦК України, що в свою чергу підтверджує висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) № 2511-2 від 25.11.2024.
9.30. Відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, а таке відступлення на користь ТОВ "Новаагро Україна" було неможливим, то відступати право за договором іпотеки ТОВ "ФК "Маніту" також не мало права, про що слушно зазначив суд апеляційної інстанції.
9.31. За змістом наведеного в касаційній скарзі обґрунтування вбачається, що ТОВ "Новаагро Україна" по суті заперечуються висновки суду апеляційної інстанції в частині наявності порушеного права позивача, у зв`язку з чим скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції було застосовано положення статей 3, 15, 16 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах у справах № 916/2040/20, № 910/1255/20, № 904/5480/19, № 761/26815/17, № 910/8072/20. Аргументів на противагу висновків апеляційного суду щодо виявлених підстав для визнання недійсними спірних правочинів в касаційній скарзі не наведено.
9.32. З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне. 
9.33. ТОВ "Укрінвестмент" (позивач) не є стороною оспорюваних ним договорів відступлення права вимоги, укладених між відповідачами. Однак за змістом статті 215 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа, тобто особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
9.34. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. 
9.35. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права (аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19).
9.36. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 зазначив, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
9.37. Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. 
9.38. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
9.39. За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
9.40. Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (подібний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).
9.41. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (відповідний правовий висновок, зокрема, наведено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20).
9.42. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відхиляючи доводи відповідачів про відсутність порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оспорюваними ТОВ "Укрінвестмент" договорами порушується його законний інтерес та право мати змогу виконати зобов`язання саме належному та законному кредитору, тобто кредитору, який набув право вимоги до позивача на законних підставах (без порушення законодавства), щоб у подальшому таке виконання позивачем вважалось належним, забезпечувало правову визначеність і виключало можливість подвійного стягнення з урахуванням прав саме законного кредитора.
9.43. Також апеляційний суд зазначив, що подання боржником окремого позову в межах справи про банкрутство про визнання недійсними договорів, які укладені з порушенням чинного законодавства, на підставі яких до нього заявлені відповідні кредиторські вимоги, є належним та ефективним способом захисту порушеного права.
9.44. Скаржником протилежного не доведено, а зазначені в касаційній скарзі окремі цитати з рішень Верховного Суду (пункт 6.1 цієї постанови) по суті є загальними висновками про те, що при вирішенні позову щодо визнання недійсним договору суд повинен: врахувати положення статті 3 (загальні засади цивільного законодавства), статті 15 (право на захист цивільних прав та інтересів) та статті 16 (захист цивільних прав та інтересів судом) ЦК України; вирішити питання про спростування презумпції правомірності правочину; встановити як наявність/відсутність підстав недійсності правочину, так і визначити, чи було на час пред`явлення позову порушене право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення.
9.45. Висновки суду апеляційної інстанції наведеному не суперечать. 
9.46. Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
9.47. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.
9.48. При цьому, для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність. 
9.49. Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом апеляційної інстанції у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
9.50. Твердження скаржника про невідповідність ухваленого у цій справі рішення суду апеляційної інстанції висновкам Верховного Суду зводяться до власного трактування ним таких висновків без урахування змісту спірних правовідносин, конкретних обставин справи та наявних доказів у справі, з огляду на які ухвалювалися рішення у справах, перелік яких наведено в касаційній скарзі, що вочевидь не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, тому в цій частині доводи касаційної скарги відхиляються як безпідставні.
9.51. Решта доводів скаржника не доводять неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не спростовують висновку про наявність підстав для задоволення позову.
9.52. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").
9.53. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його зміни чи скасування. Відповідно касаційна скарга задоволенню не підлягає.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
10.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
10.2. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
10.3. З урахуванням викладеного у цій постанові, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених у статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухваленої судом апеляційної інстанції постанови та відмову у задоволенні касаційної скарги.
10.4. У зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" залишити без задоволення. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі № 910/16344/24 (910/6016/25) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк