Справа №534/1042/26
Провадження №3/534/122/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року 	м. Горішні Плавні	

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Комарова Діана Юріївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда І групи

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ: 

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632526 від 05 квітня 2026 року водій ОСОБА_1 05.04.2026 о 09 год 28 хв. у місті Горішні Плавні по вулиці Строни, 11-а керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законодавством порядку відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Вину визнав в повному обсязі, просив застосувати мінімальне стягнення та розстрочити суму штрафу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Відповідно до частини 1 статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
У силу вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Беручи до уваги вище наведені обставини, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Суддя, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632526 від 05 квітня 2026 року (а.с.4), актом огляду на стан сп`яніння, згідно якого порушник відмовився від його проходження (а.с. 8); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7,9), відеозаписом події (а.с.10.)
З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1  дійсно керував транспортним засобом у час і місці, зазначеному в протоколі, зупинили водія правомірно, оскільки він порушив п. 9.2 Правил дорожнього руху України, на підтвердження цього в матеріалах міститься постанова серії ЕНА № 6969437 від 05.04.2026. Працівники поліції повідомили про причину зупинки транспортного засобу Chevrolet Aveo під керуванням ОСОБА_1 , вказали на наявні ознаки наркотичного сп`яніння у нього, які він підтвердив. У подальшому ОСОБА_1  було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку, на що він категорично відмовився.
Відповідно до абзацу 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.9а вище зазначених Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
Дослідивши матеріали справи та наданий відеозапис, суд приходить до висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Діяння ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Частиною 1 статті 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до довідки старшого інспектора сектору адміністративної практики Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Олени Четверікової за наявними обліковими даними підсистеми «ГСЦ посвідчення водія» ІКС ІПНП громадянину ОСОБА_1 26.06.1996 видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії А, В, яке протоколом ЕПР1 №632526 від 05.04.2026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП тимчасово вилучено та зберігається у відділі поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області. Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи Інформаційного порталу НПУ, підсистеми «Пошук-Особа», перевірки осіб за всіма обліками - ОСОБА_1 адміністративних правопорушень порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не вчиняв.
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
ОСОБА_1 до суду надав посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.01.2023 інваліда І групи (а.с. 24).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Також ОСОБА_1 заявив клопотання про розстрочення штрафу, оскільки він не має можливості сплатити всю суму відразу, постійно потребує лікування у зв`язку зі станом здоров`я, ніде не працює, в місяць отримує пенсію в середньому близько 3000 грн.
На підтвердження доводів, викладениху клопотанні, надав довідку про доходи № 5711 0076 2477 6726, згідно якої ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, розмір пенсії сумарно за 6 місяців складає 20 742 грн. Також надав довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 097037, згідно якої інвалідність ОСОБА_2 встановлена безтерміново.
Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Згідно зі статтею 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Враховуючи матеріальне становище ОСОБА_1 , відсутність іншого джерела доходів, крім пенсії по інвалідності, стан його здоров`я, потреба у лікуванні та те, що сума штрафу є значною, суд уважає, що сплата штрафу у визначеному судом розмірі протягом 15 днів буде надмірним тягарем для порушника.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що встановлення розстрочення виконання постанови забезпечить дієвість її виконання та не буде обтяжливим для особи, яка зобов`язана його сплачувати, при цьому 12 місяців буде достатнім строком для розстрочення виконання постанови.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про розстрочення та вважає за доцільне розстрочити суму штрафу у розмірі 17 000 грн рівними частинами строком на 12 місяців, тобто по 1 500 грн з першого по одинадцятий місяць включно та 500 грн за дванадцятий місяць з метою повного виконання рішення суду.
Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284, 301-304 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ: 

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Клопотання  ОСОБА_1  про розстрочення виплати штрафу - задовольнити.
Розстрочити  ОСОБА_1  виплату суми штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень строком на 12 (дванадцять) місяців з виплатою штрафу по по 1 500 (одній тисячі п`ятсот) гривень з першого по одинадцятий місяць та 500 (п`ятсот) гривень за дванадцятий місяць,  починаючи з дня набрання постановою законної сили.
Зобов`язати  ОСОБА_1  повідомляти Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області про сплату кожної чергової частини штрафу шляхом пред`явлення відповідного документа.
Попередити  ОСОБА_1 , що у разі несплати чергового платежу постанова про накладення адміністративного стягнення буде направлена до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника або за місцезнаходженням його майна для примусового виконання та стягнення несплаченої суми штрафу.
Після закінчення строку встановленої розстрочки, строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання адміністративного стягнення в вигляді штрафу - протягом трьох місяців.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова в частині розстрочення виплати штрафу набирає законної сили після її підписання суддею й оскарженню не підлягає.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Д.Ю. Комарова