Справа № 510/502/26
Провадження № 2/510/1819/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 

30 квітня 2026 року   Ренійський районний суд Одеської області
у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
- за участю секретаря Березенко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,-
В С Т А Н О В И В

Відповідач в судове засідання не явився, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження був повідомлений за зареєстрованим місцем мешкання, клопотання про розгляд справи в спрощеному провадженні за участю сторін суду не подавав, відзиву на позов із наведенням заперечливих доводів суду не надано.
Представник позивача - ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» в судове засідання не явився, просив про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без його участі.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20.05.2024р.; копія постанови Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2024р.; копія полісу №ЕР.218250486 від 04.12.2023р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхувальник - ОСОБА_2 ); копія заяви №50558 на виплату страхового відшкодування від 01.05.2024р.; копія заяви ОСОБА_3 від 25.05.2024р.; копія посвідчення водія, оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ за ОСОБА_3 ; копія звіту №702.2.24Е_ПЗУ_41548 про оцінку автомобіля NISSAN Almera із реєстраційним номером НОМЕР_1 від 23.05.2024р.; копія звіту №702.2.24Е_ПЗУ_41548 автотоварознавчого дослідження автомобіля NISSAN Almera із реєстраційним номером НОМЕР_1 від 20.05.2024р.; ремонтна калькуляція №41548 від 20.05.2024р.; копія виписки від 20.05.2024р. з бюлетеня автотоварознавця; фото автомобіля із пошкодженнями; копія страхового акту №41548/1 у справі №41548; копія розпорядження №41548/1/1 на виплату страхового відшкодування; копія платіжної інструкції в національній валюті від 30.05.2024р. №00118928 на суму 32400,00 грн.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА», діючий через свого представника, звернувся до суду із відповідним позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32400,00 грн., завдану внаслідок вчинення ДТП, винуватим у якій було визнано ОСОБА_1 . У позовних вимогах представник позивача вказує, що 09.04.2024р. о 10.55 год по вул. 28 Червня в м.Рені Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES - BENZ SPRINTER 308 CDI»із реєстраційним номером НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, не надав дорогу транспортному засобу марки «NISSAN» д/н НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі під керуванням гр. ОСОБА_3 , внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілей, транспортні засобі отримали механічні пошкодження.
У відповідності із постановою Ренійського районного суду Одеської області від 20.05.2024 р., справа № 510/822/24, а також із постановою Ренійського районного суду Одеської області від 23.05.2024 р., справа № 510/801/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП. В результаті ДТП, транспортному засобу - автомобілю «NISSAN» із реєстраційним номером  НОМЕР_1  заподіяні певні механічні пошкодження.
На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «MERCEDES - BENZ SPRINTER 308 CDI»із реєстраційним номером НОМЕР_2 були застраховані у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.218250486. Власник пошкодженого автомобіля марки «NISSAN» д/н НОМЕР_1 звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування/страхової виплати в електронній формі. Дану заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля було визнано страховим випадком, у зв`язку із чим ПАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» здійснив власнику пошкодженого т/з виплату страхового відшкодування в розмірі 32400 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 30.05.2024р. №00118928.

В даний час, в порядку регресу, відповідно до ст. 1191 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 32400,00 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 3328,00 грн.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до норм ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно із п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо: така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди - 32400 грн. 00 коп. є законними, знайшли своє підтвердження, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, вимоги позивача являються обґрунтованими і доведеними, правомірними і законними, такими, що виходять з договірних зобов`язань, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3328 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 133, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 279, 280, 354, 355, ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, - 
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА»  (код ЄДРПОУ: 20782312) матеріальну шкоду (страхове відшкодування) в розмірі 32400 грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА»  (код ЄДРПОУ: 20782312) 3328 грн. 00 коп. судового збору. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК