г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/903/26
Номер провадження 2/213/1026/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання - Бабейкіної Н.О., розглянув у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовної заяви.
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Позивач досягнула повноліття, є студенткою Державного податкового університету. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільної матеріальної допомоги дочці не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання на час навчання у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до закінчення навчання.

Стислий виклад позиції відповідача:
Представник відповідача надав відзив, згідно з яким не визнає позовні вимоги. Зазначає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем не зазначено розмір коштів, необхідних для її життєдіяльності, чи отримує вона стипендію, розмір такої стипендії. Відповідач дружений, має на утриманні малолітнього сина, який є дитиною з інвалідністю. Син потребує постійного догляду, медикаментозного та санаторного лікування, нагляду лікарів. Дружина відповідача не працює, оскільки здійснює догляд за сином, отримує державну соціальну допомогу у розмірі 3 572,50 грн щомісяця. Заробітна плата відповідача за вирахуванням аліментів та належних витрат становить приблизно 16 000,00 грн щомісяця. Обов`язок забезпечити гідний рівень життя дітей лежить на обох батьках. Мати позивача є працездатною особою, отримує доход, тому також повинна забезпечувати спільну з відповідачем дочку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі.
03 березня 2026 року позовна заява надійшла до суду. Позов сформовано в системі «Електронний суд» 02 березня 2026 року. 
11 березня 2026 року отримано інформацію щодо їхнього зареєстрованого місця проживання відповідача.
12 березня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 
17 квітня 2026 року витребувано докази.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
Сторони в судове засідання не викликались.
Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.

Фактичні обставини, встановлені судом. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Шлюб між батьками позивача розірвано.
ОСОБА_2 з 20 квітня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 
ОСОБА_1 є дитиною з інвалідністю, йому встановлена підгрупа «А». Дитина потребує спеціальних засобів догляду, медикаментозного лікування, медичних обстежень.
ОСОБА_4 не працює, з 17 травня 2024 року звільнена з місця роботи за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення 14-річного віку, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю. Розмір отриманої за період із січня 2026 року по березень 2026 року допомоги становить 10 717,50 грн. 
ОСОБА_1 є студенткою другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання Навчально-наукового інституту права Державного податкового університету. Дата вступу - вересень 2024 року, дата закінчення - червень 2027 року. Позивач навчається на контрактній основі, стипендію не отримує.
Батько матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає.
ОСОБА_2 працює майстром основної виробничої дільниці ПРАТ «ІНГЗК», його середньомісячний заробіток (дохід) за період з 01 березня 2025 року про 28 лютого 2026 року становить 20 388,24 грн.

Зміст спірних правовідносин.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. 
Відповідно до ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». 
Відповідно до положень ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав аналогічні роз`яснення щодо визначення осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Висновок суду.
Стягнення аліментів на повнолітніх сина чи дочки, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку/сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, 16 травня 2018 року у справі № 554/4533/17, 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17, 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , досягла повноліття, продовжує навчання - навчається на денній формі, стипендію не отримує. Навчання на денній формі навчання позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.
Таким чином, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, за умови, що має змогу надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан учасників справи, потребу повнолітньої дочки у коштах на харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання та канцелярського приладдя тощо. При цьому, суд враховує, що повнолітня дочка навчається за денною формою здобуття освіти, у зв`язку з чим не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги. Батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки в період навчання не надає. 
Суд вважає доведеною потребу повнолітньої дочки відповідача у коштах на харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання та канцелярського приладдя тощо, оскільки у зв`язку із навчанням позивач не може самостійно себе утримувати.
Разом з тим суд вважає, що позивачем не доведено заявлений розмір аліментів, доказів та обґрунтування саме такого розміру не надано.
Представник відповідача у відзиві посилається на матеріальний стан ОСОБА_2 , з огляду на який він не здатний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки на його утриманні перебуває малолітній син, який є дитиною з інвалідністю, а також дружина, яка здійснює догляд за сином.
З огляду на надані відповідачем докази суд вважає, що доводи відповідача та його представника, викладені у відзиві, частково заслуговують на увагу. Проте такі обставини, на які посилається відповідач, впливають на визначення розміру, а не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність на утриманні відповідача малолітнього сина з інвалідністю об`єктивно не впливає на його обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. 
Відповідач є працездатним, отримує заробітну плату, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейний та майновий стан учасників справи, потребу повнолітньої дочки у коштах на харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання та канцелярського приладдя тощо, навчання на контрактній основі, те, що вона не отримує стипендію. Судом враховано, що батько позивача має на утриманні малолітнього сина з інвалідністю, його дружина не працює, здійснює догляд за сином. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки в період навчання не надає.
Отже, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи наявність на утриманні у відповідача малолітнього сина та недоведеність позивачем розміру заявлених вимог, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог - стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/7 частки доходу відповідача, щомісячно і до закінчення терміну її навчання.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 142, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, на період навчання, починаючи з 02 березня 2026 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.
Допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Представник відповідача: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Дата складення повного судового рішення - 08 травня 2026 року.

Суддя О.В. Алексєєв