ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.05.2026	Справа № 910/2935/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи № 910/2935/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" про стягнення 178 131,90 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" (далі - Підприємство) про стягнення 178 131,90 грн основної заборгованості за договором-заявою на інформаційне обслуговування від 4 жовтня 2018 року № 774.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали для усунення виявлених недоліків позову.
30 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від цієї ж дати, в якій позивач просив суд продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви на 3-4 дні. Ухвалою суду від 30 березня 2026 року вказану заяву Товариства задоволено, продовжено позивачу строк на усунення встановлених ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 березня 2026 року недоліків позовної заяви до 4 квітня 2026 року включно.
2 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаних ухвал подав документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 квітня 2026 року було відкрито провадження у справі № 910/2935/26 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Крім того, наведеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Оскільки на час прийняття вищевказаної ухвали суду відомості про наявність у відповідача електронного кабінету були відсутні, з метою повідомлення останнього про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 2 квітня 2026 року про відкриття провадження у справі № 910/2935/26 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, місто Київ, вулиця Пластова (Івана Сергієнка), будинок 18.
Проте поштовий конверт з копією зазначеної ухвали був повернутий підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Підприємству, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 2 квітня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Однак, Підприємство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.
Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
4 травня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких останній повідомив про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.
Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.
Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 4 жовтня 2018 року між Підприємством і Товариством було укладено договір-заяву на інформаційне обслуговування № 774 "Договір-Заява про приєднання до Умов та Правил надання інформаційних послуг (Публічного договору)", за яким останнє зобов`язалось надати послуги, передбачені умовами та правил надання інформаційних послуг (далі - публічний договір), що є невід`ємною частиною цього договору-заявки, а Підприємство - прийняти й оплати такі послуги. 
Згідно з пунктами 2, 3 договору-заяви Підприємство, керуючись статтею 634 ЦК України, дає свою згоду на приєднання до публічного договору на умовах, визначених останнім, та розміщеним на офіційному сайті бюро: http://ubki.ua/. Датою укладання договору є дата підписання обома сторонами цієї заявки.
Відповідно до пункту 1 розділу 2 публічного договору умови й договір-заява на інформаційне обслуговування, належним чином заповнені й підписані сторонами, у сукупності є укладеним між партнером - суб`єктом господарювання та Товариством договором інформаційного обслуговування суб`єктів господарювання.
Пунктом 6 розділу 2 публічного договору встановлено, що Товариство здійснює інформаційне обслуговування партнера - суб`єкта господарювання згідно з регламентом (додаток № 1) з наданням таких видів послуг: збір, обробка, зберігання і захист інформації, яка складає кредитну історію; формування і надання кредитних звітів по кредитним історіям суб`єктів кредитної історії; збір, обробка, зберігання, захист і використання іншої інформації згідно з Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", яка впливає на спроможність виконання суб`єктом кредитної історії власних зобов`язань.
За пунктами 1, 2 розділу 3 публічного договору Підприємство сплачує Товариству винагороду згідно з тарифами (додаток № 2). Форма розрахунків визначається згідно з договором-заявою.
У підпункті 7.1. пункту 7 договору-заяви визначено форму розрахунків - передплата відповідно до пункту 2 розділу 1 тарифів Товариства.
Розділом 1 тарифів (додаток № 2) визначено, що оплата інформаційних послуг за фактом їх отримання (післяплата) передбачає розрахунок за інформаційні послуги після їх отримання. Платіж здійснюється щомісячно на підставі виставлених рахунків та актів наданих послуг за минулий місяць.
При проведенні розрахунків за фактом отримання послуг Підприємство сплачує послуги Товариства щомісячно, не пізніше 10-ти робочих днів з моменту отримання акта наданих послуг. Товариство щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає Підприємству два екземпляри акта наданих послуг. Підприємство протягом 5-ти робочих днів підписує акт наданих послуг і направляє Товариству один екземпляр акта або мотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання акта Підприємство не надіслало Товариству мотивованої відмови, послуги вважаються такими, що надані належним чином і в повному об`ємі. Товариство має право надавати акти наданих послуг: за допомогою найбільш використовуваних сервісів електронного документообігу; на акаунт Підприємства, що передбачає можливість отримання послуг Товариства, в електронному варіанті з використанням КЕП (кваліфікований електронний підпис). Оплата послуг за договором здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок Товариства з розрахункового рахунку Підприємства в національній валюті (пункти 4, 5, 7 розділу 3 публічного договору).
У пункті 5 договору-заяви сторони погодили осіб, які є їх повноважними представниками.
Підпунктами 4.1., 4.2. пункту 4 договору-заяви визначено, що договір діє протягом одного року з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів відбитками печаток. Якщо за 30 календарних днів до моменту закінчення строку дії договору від сторін не надійшли пропозиції про його припинення, останній вважається пролонгованим на тих же умовах на подальший термін.
Як зазначав позивач у своєму позові, на виконання умов вказаного правочину ним у січні та лютому 2022 року були надані відповідачу послуги на загальну суму 178 131,90 грн. На підтвердження зазначених обставин Товариство додало до позову копії: акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28 лютого 2022 року № 516 на суму 73 980,42 грн та акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31 січня 2022 року № 185 на суму 104 151,48 грн.
Оскільки відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався, Товариство звернулося до Підприємства з претензією від 8 листопада 2023 року вих. № 1518, у якій вимагало сплатити спірну заборгованість протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання претензії. Копія претензії з доданим до неї актом звірки взаєморозрахунків за період січень 2022 року - грудень 2023 року містяться в матеріалах справи. Однак, як зазначав позивач у своєму позові, вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" передбачено, що бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів. Кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені положенням бюро або договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
У пункті 7 договору-заяви та розділі 3 публічного договору сторони чітко погодили порядок оплати наданих позивачем послуг: не пізніше 10-ти робочих днів з моменту отримання Підприємством актів наданих послуг, які Товариство направляє в один із визначених пунктом 5 розділу 3 публічного договору порядку. Такі акти оплачуються відповідачем незалежно від факту їх підписання, за умови відсутності мотивованих заперечень проти їх підписання в установлений договором строк.
Відтак, перебіг строку оплати спірних послуг за договором пов`язується не з фактом формування Товариством відповідного акта, а саме з датою направлення такого акта відповідачу в установленому договором порядку.
З наявного у матеріалах справи акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28 лютого 2022 року № 516 на суму 73 980,42 грн та доданої до нього квитанції від 11 березня 2022 року вбачається, що вказаний акт був отриманий відповідачем, а також підписаний КЕП уповноважених представників сторін і скріплений їх печатками за допомогою сервісу "Вчасно" у визначеному договором порядку. Отже, у силу вищевказаних положень договору та чинного законодавства, строк оплати обумовлених у цьому акті послуг на час розгляду даної справи настав.
Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 73 980,42 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги останнього про стягнення з Підприємства вказаної суми боргу.
У той же час, будь-які докази на підтвердження направлення відповідачу в установленому договором порядку акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31 січня 2022 року № 185 на суму 104 151,48 грн у матеріалах справи відсутні.
Судом також встановлено, що наявний у матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків за період січень 2022 року - грудень 2023 року у встановленому договором та законом порядку між сторонами підписаний не був Крім того, з наявної у матеріалах справи квитанції від 9 листопада 2023 року вбачається, що вказані вказаний акт взаєморозрахунків з претензією від 8 листопада 2023 року були направлені позивачем до системи документообігу "Вчасно", однак не були отримані відповідачем (відомості про отримання контрагентом вказаних документів у матеріалах справи відсутні). 
При цьому, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 5 березня 2019 року в справі № 910/1389/18.
Будь-які інші докази надання відповідачу обумовлених актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31 січня 2022 року № 185 послуг, як і належні докази направлення вказаного акта відповідачу в установленому договором порядку, - у матеріали справи відсутні й позивачем до позову додані не були.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що у силу положень пункту 7 договору-заявки та розділу 3 публічного договору строк оплати обумовлених актом від 31 січня 2022 року № 185 послуг на суму 104 151,48 грн на час розгляду судом цієї справи не настав. Отже, позовні вимоги Товариства у цій частині позову є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин позов Товариства підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" (02094, місто Київ, вулиця Пластова (Івана Сергієнка), будинок 18; ідентифікаційний код 41940643) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код 33546706) 73 980 (сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн 42 коп. основної заборгованості та 1 105 (одну тисячу сто п`ять) грн 73 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 травня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко