ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
11 травня 2026 року 	Справа № 280/1859/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
05.03.2026 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі – відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року №153.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24.02.2022 проходить військову службу та вперше уклав контракт 24.02.2022. На військову службу позивач прийнятий у віці 23 роки. Протягом 6 місяців брав безпосередню участь у бойових діях в районах проведення бойових дій, що підтверджується довідкою від 19.03.2024 №2502. Позивач вважає, що маж право на отримання 1 млн грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153. Проте, за результатами розгляду документів комісією прийнято рішення щодо відмови у включенні позивача до проекту наказу командира про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000, оскільки позивач уклав контракт про проходження військової служби 01.12.2021, тобто до ведення воєнного стану. Зазначає, що це не може бути визначено як підстава для відмови у виплаті, оскільки такий контракт підписаний 24.02.2022. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
27.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву(вх. №22540), в якому останній зазначає, що 29.07.2020 позивач призваний на військову службу і направлений до ВЧ НОМЕР_2 . Між позивачем і МВС України і особі ВЧ НОМЕР_2 , 01.12.2021 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби, строком на 3 роки. 13.12.2025 комісією щодо розгляду документів стосовно можливості виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у розмірі 1 млн відмовлено у включенні позивача до відповідного наказу, оскільки контракт позивач уклад 01.12.2021, до оголошення воєнного стану. Оскільки, позивач прийнятий або призваний на військову службу до воєнного стану, то відсутні підстави доля виплати винагороди. Також відзиві зазначено, що довідка, надана позивачем не є документом, який підтверджує залучення особи до виконання бойових завдань, а лише фіксує періоди участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України. В наявних матеріалах відсутні відомості про те, що позивач приймав безпосередню участь в бойових діях. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
З матеріалів справи встановлено, що 01.12.2021 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та МВС України в особі командира ВЧ НОМЕР_2 НГУ укладений контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві НГУ. Строк дії контракт 3 роки. Контракт набирає чинності з 02.12.2021.
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_2 від 19.03.2025 №2502 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та національних інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України позивач дійсно з 01.03.2022 по 31.07.2022, з 01.09.2022 по 21.11.2022, з 25.11.2022 по 30.11.2022, з 02.12.2022 по 31.06.2022, з 07.06.2023 по 20.08.2023, з 23.08.2023 по 25.09.2023, з 28.09.2023 по 23.10.2023, з 26.10.2023 по 24.11.2023, з 27.11.2023 по 27.01.2024, з 30.01.2024 по 24.02.2024, з 27.02.2024 по 23.03.2024, з 26.03.2024 по 24.04.2024, з 27.04.2024 по 22.05.2024, з 25.05.2024 по 12.07.2024, з 30.07.2024, по 13.08.2024, з 14.08.2024 по 16.10.2024, з 18.10.2024 по 08.11.2024, з 09.11.2024 по 12.11.2024, з 13.11.2024 по 16.11.2024, з 18.11.2024 по 27.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Донецькій області. Підстави: БР ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 919т/окп/бр під 15.09.2022, БР командира 15 броп від 07.06.2023 № 653 дск, від 23.08.2023 № 1132 дск, від 28.09.2023 №1445 дск, від 26.10.2023 №1763 дск, від 27.11.2023 №2144 дск, від 30.01.2024 № 374 дск, від 27.02.2024 №767 дск, від 26.03.2024 № 1174 дск, від 27.04.2024 № 1633 дск, від 25.05.2024 № 2006 дск, від 30.07.2024 № 2825 дск, від 14.08.2024 №3006 дск, від 18.10.2024 № 3386 дск.
Відповідно до Витягу із протоколу засідання комісії щодо розгляду документів стосовно можливості виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_2 від 13.12.2025 №11, комісія відмовила у включенні позивача до проекту наказу про виплату грошової винагороди 1000000грн, оскільки станом на 24.02.2022 позивач вже проходив військову службу, в той час як Постанова №153 визначає одну з підстав для отримання ОГД – прийняття або призов на військову службу після 24.02.2022.
У відзиві, окрім вказаної підстави для відмови також зазначено, що Довідка ВЧ НОМЕР_2 від 19.03.2025 №2502 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та національних інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, надана позивачем не є документом, який підтверджує залучення особи до виконання бойових завдань, а лише фіксує періоди участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України. В наявних матеріалах відсутні відомості про те, що позивач приймав безпосередню участь в бойових діях.
Позивач, не погодившись з відмовою у виплаті винагороди в розмірі 1 (один) мільйон гривень, звернувся з цим позовом до суду.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) далі – Постанова №153).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Постанови №153, установлено, що: учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153, військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у виплаті винагороди слугували висновки відповідача про те, що позивач станом на 24.02.2022 вже проходив військову службу, оскільки контракт підписаний 01.12.2021. 
Суд зазначає, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64;
така особа проходить військову службу та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
має захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Із матеріалів справи судом встановлено, що 01.12.2021 позивачем та МВС України в особі командира ВЧ НОМЕР_2 НГУ укладений контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві НГУ. Строк дії контракт 3 роки. Контракт набирає чинності з 02.12.2021.
Отже, вказаний контракт підписаний до 24.02.2022, тобто до ведення воєнного стану. Твердження позивача, що контракт укладений 24.02.2022 не підтверджуються жодними доказами. Матеріали справи містять лише контракт, підписаний 01.12.2021.
Суд зазначає, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
Тобто, прийняття Постанови №153 було спрямовано на залучення нових кадрів до військової служби в умовах воєнного стану, а для вже діючих військовослужбовцем законодавцем було передбачено виплату грошового забезпечення у збільшеному розмірі.
Відтак, судом встановлено, що позивач був прийнятий на військову службу за контрактом у віці до 25 років до ведення воєнного стану. Тобто, позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на військовій службі в Національній гвардії України.
Отже, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог.
При цьому, суд зазначає, що відсутні підстави для поширення дії Постанови №153 на всіх осіб прийнятих на військову службу до 25 років, оскільки Постанова №153 має чітке посилання на коло осіб щодо яких вона застосовується, а саме на осіб прийнятих на військову службу у віці до 25 років після введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX.
За таких обставин, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди.
Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві, що довідка ВЧ НОМЕР_2 від 19.03.2025 №2502 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та національних інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, надана позивачем, не є документом, який підтверджує залучення особи до виконання бойових завдань, а лише фіксує періоди участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, то суд зазначає таке.
Так, відповідно до Витягу із протоколу засідання комісії щодо розгляду документів стосовно можливості виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_2 від 13.12.2025 №11, комісія відмовила у включенні позивача до проекту наказу про виплату грошової винагороди 1000000 грн, оскільки станом на 24.02.2022 позивач вже проходив військову службу, в той час як Постанова №153 визначає одну з підстав для отримання ОГД – прийняття або призов на військову службу після 24.02.2022.
Тобто, єдиною підставою для відмови у виплаті позивача ОГД є те, що станом на 24.02.2022 позивач вже проходив військову службу.
Отже, питання чи є довідка від 19.03.2025 №2502 доказом того, що позивач приймав безпосередню участь в бойових діях комісією відповідача не розглядалось. 
З урахуванням вказаного, суд не надає оцінку твердженням відповідача у відзиві про відсутність доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, оскільки вказане не було підставою для відмови позивачу у виплаті ОГД, відповідно до Постанови №153.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.05.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник