ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/6405/25 пров. № А/857/19537/26	
суддя в 1-й інстанції – Юзьків М.І.
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Гуляка В.В, Ільчишин Н.В.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
1.1. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі - відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлену протоколом засідання штатної Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 30 вересня 2023 року №171; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів змін у військово-облікові дані ОСОБА_1 , а саме: щодо постановки на військовий облік як військовозобов`язаного та зміни категорії обліку на «військовозобов`язаний», вчинених на підставі постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленої протоколом засідання штатної Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 30 вересня 2023 №171; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відновити в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо ОСОБА_1 відповідно до постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №15/2644, а саме зазначити стан «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» та категорію обліку «не військовозобов`язаний». 
1.2. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що постанова ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 №171 є законною та обґрунтованою, а відтак відсутні підстави для її скасування. З урахуванням висновку суду про законність постанови ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 №171 немає підстав і зобов`язувати відповідача 2 відновити в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.
1.3. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, був зобов`язаний встановити, яка саме передбачена пунктом 2.1 Положення №402 підстава дозволяла ЦВЛК застосувати форму реагування «скасувати» щодо постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644, а не обмежитися загальним посиланням на наявність у ЦВЛК повноваження переглядати постанови ВЛК.
Також звертає увагу суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції не спростував довід позову про те, що в конкретній справі ЦВЛК не забезпечила отримання актуальних медичних даних, не використала наданих їй процедурних інструментів та не забезпечила участі позивача у процедурі.
1.4.ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
1.5. МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню. 
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
2.1 ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії №15/2644, солдата запасу ОСОБА_1 після проведеного медичного огляду 10.03.2022 на підставі статті 4 а графи ІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та встановлено діагноз: стан після перенесеного вірусного гепатиту «С» (2010) з тривалістю жовтяничного періоду 4 тижні.
Відповідні відомості були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постановою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка оформлена протоколом від 30.09.2023 № 171 (далі – постанова ЦВЛК від 30.09.2023 № 171), скасовано постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 № 15/2644 щодо визнання солдата ОСОБА_1 , 1988 р.н. непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та прийнято рішення, що він підлягає контрольному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно вимог Положення.
Як слідує з протоколу ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 № 171, підставою для перегляду постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 № 15/2644 був лист старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області (вх. №7466 від 26.09.2023).
ЦВЛК ЗСУ розглянуто такі документи: 1) копію довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №15/2644; 2) копію карти обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного солдата запасу ОСОБА_1 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №15/2644; 3) витяг з медичної карти стаціонарного хворого №1/3742-2/640-684 від 20.07.2010; 4) висновок лікаря терапевта ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №б/н.
Як убачається із розділу VIII «Висновок лікаря-експерта» протоколу ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 №171, солдат запасу ОСОБА_1 , 1988 року народження, пройшов медичний огляд у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 10.03.2022 та за встановленим діагнозом: «Стан після перенесеною вірусного гепатиту «С» (2010) з тривалістю жовтяничного періоду більше 4 тижнів», прийнято постанову на підставі пункту «а» статті 4 графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - «Розклад хвороб») (додаток 1 до Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Зазначена постанова ВЛК визначена в довідці ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №15/2644.
Згідно витягу з медичної картки від 20.07.2010 позивач лікувався з 28.06.2010 по 20.07.2010 з приводу «Хронічний гепатит «С» жовтянична форма, середній перебіг важкості з мінімальною активністю процесу. Хронічний панкреатит, стадія загострення». Медичні документи, що свідчать про загострення гепатиту, після 2010 року не надані. Дані біохімічних аналізів крові, проведених в період медичного огляду, на розгляд не надані. Визначений експертний діагноз в довідці ВЛК від 10.03.2022 № 15/2644, не вірний, не співпадає з діагнозом інфекційної обласної клінічної лікарні, не підтверджує значну ступінь порушення функції печінки на період медичного огляду і не підпадає під дію пункту «а» статті 4 Розкладу хвороб. Тому, є підстави скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.03.2022 №15/2644 «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
В подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.04.2025 року за вихідним номером №1054/10/2/3490 надійшла телеграма ІНФОРМАЦІЯ_6 про анулювання рішень про виключення з військового обліку до якої додано протокол ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 №171 року про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 року №15/2644, що стало підставою для поновлення позивача на військовому обліку військовозобов`язаних та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Не погодившись з постановою ЦВЛК ЗСУ від 30.09.2023 №171 та діями відповідача 2 щодо поновлення на військовому обліку військовозобов`язаних, позивач звернувся з позовом до суду.
2.2. ДОВОДИ ТА МОТИВИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 30.09.2023 №171, якою скасовано постанову військово-лікарської комісії при відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки від 10.03.2022 №15/2644 щодо визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку з чим позивача поновлено на військовому обліку військовозобов`язаних.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично наполягає на тому, що ЦВЛК, переглядаючи постанову нижчої ВЛК, повинна була забезпечити його особисту участь у відповідній процедурі, витребувати додаткові та актуальні медичні документи, призначити або провести контрольний медичний огляд, відібрати актуальні аналізи та здійснити інші медико-діагностичні заходи для підтвердження або спростування наявного у нього захворювання.
Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону №2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення №402, в якій передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Визначення військово-лікарської експертизи міститься у пункті 1.2 розділу І Положення №402 та означає:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абзацами 1-3 пункту 2.1 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абзаців 1-5 пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Пунктом 2.3 розділу І Положення №402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення №402 ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення №402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Пунктом 20.2 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Відповідно до підпункту 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ЦВЛК як штатна військово-лікарська комісія наділена повноваженнями перевіряти обґрунтованість та законність постанов нижчих ВЛК, переглядати такі постанови, скасовувати їх у випадках, передбачених Положенням №402, а також, за наявності відповідної необхідності, приймати рішення про направлення особи на повторний або контрольний медичний огляд.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повноваження ЦВЛК щодо витребування додаткових матеріалів, проведення особистого огляду особи або направлення її на повторний чи контрольний медичний огляд мають дискреційний характер, оскільки Положення №402 формулює їх як право комісії, яке реалізується залежно від конкретних обставин, характеру наявних документів і необхідності отримання додаткових даних.
Разом з тим дискреційний характер цих повноважень не означає, що ЦВЛК звільняється від обов`язку діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, а також надавати належне обґрунтування прийнятого рішення. Тому судовий контроль у таких спорах полягає не у перевірці правильності медичного діагнозу або самостійному визначенні ступеня придатності особи до військової служби, а у перевірці того, чи діяла ВЛК або ЦВЛК у межах наданих їй повноважень, чи дотрималася встановленої процедури та чи не є її рішення очевидно необґрунтованим або формальним.
Аналогічний підхід сформований у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, від 12.02.2021 у справі №820/5570/16, від 26.02.2025 у справі №600/3273/22-а та від 26.02.2025 у справі №240/13173/22, відповідно до яких адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень ВЛК/ЦВЛК не вправі надавати оцінку професійним діям лікарів, правильності діагнозу, методам медичного обстеження чи відповідності захворювання конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки такі питання потребують спеціальних медичних знань і належать до компетенції військово-лікарських комісій. Водночас суд перевіряє дотримання процедури прийняття відповідного рішення та наявність у суб`єкта владних повноважень законних підстав для його ухвалення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою ВЛК від 10.03.2022 №15/2644 позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 4 «а» графи ІІ Розкладу хвороб із зазначенням діагнозу: стан після перенесеного вірусного гепатиту «С» з тривалістю жовтяничного періоду 4 тижні.
Разом з тим зі змісту статті 4 Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб убачається, що для застосування пункту «а» цієї статті істотне значення мають клініко-лабораторні дані, які підтверджують тяжкий перебіг захворювання та наявність відповідних функціональних порушень. Ступінь тяжкості захворювання оцінюється після врахування всіх клініко-лабораторних даних.
Зі змісту постанови ЦВЛК від 30.09.2023 №171 вбачається, що підставою для скасування постанови нижчої ВЛК стала саме відсутність належних медичних даних, які були необхідними для прийняття постанови про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку. Зокрема, ЦВЛК встановила, що на розгляд комісії не було надано даних біохімічних аналізів крові, проведених у період медичного огляду, а також медичних документів, які б свідчили про загострення гепатиту після 2010 року.
Отже, ЦВЛК не здійснила довільного перегляду постанови нижчої ВЛК, а встановила конкретні недоліки первинної постанови, які полягали у відсутності належної клініко-лабораторної бази для висновку про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку. За таких обставин висновок ЦВЛК про необґрунтованість постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644 ґрунтується на аналізі документів, що мали значення для вирішення питання, і відповідає повноваженням ЦВЛК, визначеним Положенням №402.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ЦВЛК була зобов`язана самостійно забезпечити отримання актуальних медичних даних, провести нові аналізи або направити позивача на контрольний медичний огляд, оскільки предметом розгляду ЦВЛК у спірному випадку була перевірка обґрунтованості постанови нижчої ВЛК про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, а не первинне встановлення актуального стану здоров`я позивача станом на дату перегляду такої постанови. Виявивши, що постанова нижчої ВЛК не підтверджена необхідними клініко-лабораторними даними, ЦВЛК мала правові підстави для її скасування в межах повноважень, передбачених Положенням №402.
Доводи позивача про неналежне забезпечення його участі у процедурі перегляду постанови ВЛК також не свідчать про протиправність оскаржуваної постанови ЦВЛК, оскільки Положення №402 не передбачає обов`язкової особистої участі особи у кожному випадку документального перегляду постанови нижчої ВЛК штатною ВЛК. Необхідність особистої участі особи обумовлюється насамперед проведенням її медичного огляду або контрольного обстеження, однак прийняття рішення про проведення такого огляду належить до компетенції ЦВЛК і залежить від оцінки нею достатності наявних матеріалів.
Посилання позивача на встановлення йому групи інвалідності також обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки у цій справі предметом судового контролю є правомірність постанови ЦВЛК про скасування постанови нижчої ВЛК щодо непридатності позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, а не питання встановлення інвалідності, визначення її причин чи оцінка висновків органів медико-соціальної експертизи.
Окремо колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку доводам апелянта про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, був зобов`язаний встановити, яка саме передбачена Положенням №402 підстава дозволяла ЦВЛК застосувати форму реагування у вигляді скасування постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644, а не обмежитися загальним посиланням на наявність у ЦВЛК повноваження переглядати постанови ВЛК.
Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.
Положення №402 розмежовує правові наслідки у вигляді скасування та відміни постанов ВЛК. Зокрема, постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК. Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів. Натомість постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК, яка була прийнята правильно, у відповідність до чинного законодавства.
Отже, визначальним критерієм для застосування саме скасування постанови ВЛК є встановлення того, що така постанова вже на дату її прийняття не відповідала вимогам законодавства або була прийнята на неналежній документальній підставі. Натомість відміна постанови ВЛК застосовується тоді, коли попередня постанова була прийнята правильно, однак у подальшому виникла необхідність привести її зміст у відповідність до чинного законодавства.
У цій справі ЦВЛК встановила, що постанова ВЛК від 10.03.2022 №15/2644 про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку не відповідала вимогам Положення №402 уже на дату її прийняття, оскільки висновок про застосування пункту «а» статті 4 графи ІІ Розкладу хвороб був зроблений без належної клініко-лабораторної бази.
Зі змісту статті 4 Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб убачається, що для віднесення відповідного захворювання до пункту «а» цієї статті істотне значення мають дані, які підтверджують тяжкий перебіг захворювання, наявність значно виражених порушень функції печінки та відповідні клініко-лабораторні показники. Ступінь тяжкості оцінюється після врахування всіх клініко-лабораторних даних.
Натомість ЦВЛК встановила, що на розгляд не було надано даних біохімічних аналізів крові, проведених у період медичного огляду 10.03.2022, а також медичних документів, які б підтверджували загострення гепатиту після 2010 року. Крім того, діагноз, зазначений у довідці ВЛК від 10.03.2022 №15/2644, не збігався з діагнозом, наведеним у витягу з медичної карти стаціонарного хворого від 20.07.2010, та не підтверджував значного ступеня порушення функції печінки на період медичного огляду.
За таких обставин ЦВЛК застосувала саме ту форму реагування, яка відповідала характеру встановленого порушення, а саме скасування постанови ВЛК. У цьому випадку не йшлося про необхідність приведення правильно прийнятої постанови ВЛК у відповідність до чинного законодавства, що могло б бути підставою для її відміни. Навпаки, ЦВЛК дійшла висновку, що первинна постанова ВЛК була необґрунтованою та такою, що не відповідала вимогам Положення №402 уже на дату її прийняття.
Тому доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не встановив конкретної підстави для скасування постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644, не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції встановив, що підставою для скасування постанови нижчої ВЛК була саме її невідповідність вимогам законодавства на дату прийняття, оскільки висновок про непридатність позивача з виключенням з військового обліку не був підтверджений необхідними клініко-лабораторними даними.
При цьому колегія суддів зазначає, що відсутність у рішенні суду першої інстанції буквального відтворення формулювання Положення №402 щодо розмежування понять «скасування» та «відміна» не свідчить про неправильне вирішення спору, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини за своїм змістом відповідають саме правовій природі скасування постанови ВЛК.
Колегія суддів також враховує, що ЦВЛК не обмежилася формальним посиланням на своє право переглядати постанови ВЛК, а у протоколі від 30.09.2023 №171 навела конкретні обставини, які свідчать про необґрунтованість постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644, а саме: відсутність даних біохімічних аналізів крові, проведених у період медичного огляду; відсутність медичних документів щодо загострення гепатиту після 2010 року; невідповідність експертного діагнозу даним медичної карти стаціонарного хворого; відсутність підтвердження значного ступеня порушення функції печінки на час медичного огляду.
Саме ці обставини свідчать, що оскаржувана постанова ЦВЛК є мотивованою та прийнятою у межах наданих їй повноважень.
Доводи апелянта про те, що ЦВЛК повинна була забезпечити його участь у процедурі, також не є підставою для скасування постанови ЦВЛК. Положення №402 не встановлює обов`язкової особистої участі особи у кожному випадку документального перегляду постанови нижчої ВЛК штатною ВЛК. Необхідність особистої участі особи обумовлюється, зокрема, проведенням її медичного огляду або контрольного обстеження.
Водночас у спірному випадку ЦВЛК, скасовуючи постанову нижчої ВЛК, одночасно прийняла рішення про те, що позивач підлягає контрольному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , що, навпаки, свідчить про забезпечення можливості подальшої актуальної оцінки стану його здоров`я у порядку, визначеному Положенням №402.
Зазначене спростовує доводи позивача про те, що ЦВЛК повинна була самостійно провести всі можливі медичні дослідження саме під час перегляду постанови ВЛК. ЦВЛК, встановивши необґрунтованість попередньої постанови, не визначила остаточно актуальний ступінь придатності позивача без подальшого огляду, а прийняла рішення про необхідність проходження ним контрольного медичного огляду. Отже, прийняте рішення не позбавляє позивача можливості надати актуальні медичні документи, пройти відповідне обстеження та отримати нову постанову ВЛК за результатами контрольного медичного огляду.
Посилання позивача на те, що в подальшому на підставі телеграми №1054/10/2/3490 від 18.04.2025 його було поновлено на військовому обліку військовозобов`язаних та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не свідчить про протиправність дій відповідача. Такі дії були похідними від постанови ЦВЛК від 30.09.2023 №171, якою скасовано постанову ВЛК від 10.03.2022 №15/2644 про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку. Оскільки суд не встановив протиправності постанови ЦВЛК, відсутні й підстави для визнання протиправними дій щодо поновлення позивача на військовому обліку та внесення відповідних відомостей до Реєстру.
При цьому сама по собі незгода позивача з висновками ЦВЛК щодо недостатності медичних документів, неправильності експертного діагнозу або невідповідності встановленого ВЛК діагнозу пункту «а» статті 4 Розкладу хвороб не може бути підставою для задоволення позову, оскільки такі доводи фактично спрямовані на переоцінку медичних висновків і спеціальних питань військово-лікарської експертизи, що виходить за межі повноважень адміністративного суду.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ЦВЛК ЗСУ, приймаючи постанову від 30.09.2023 №171, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Положенням №402, а постанова про скасування постанови ВЛК від 10.03.2022 №15/2644 є обґрунтованою, оскільки попередня постанова ВЛК не була належним чином підтверджена необхідними клініко-лабораторними даними та не відповідала вимогам законодавства на дату її прийняття.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди позивача з правовою оцінкою спірних правовідносин та фактично спрямовані на переоцінку спеціальних медичних питань, вирішення яких належить до компетенції військово-лікарських комісій, а не адміністративного суду.
2.3. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно із статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі №500/6405/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	В. О. Кушнір 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення складено 26.06.26