ОКРЕМА УХВАЛА

17 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 759/6381/24
провадження № 61-10222св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Грушицького А. І.,
суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у складі колегії суддів Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Ящук Т. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 1 500 000 дол. США та інфляційних втрат у розмірі 2 930 939,89 грн.

Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 24 червня 2024 року у складі суддіЄросової І. Ю. позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 500 000 дол. США, що еквівалентно 58 844 700,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 930 939,89 грн, а також судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 30 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року скасував, провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив.

04 серпня 2025 року Студзінський М. А. , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у зазначеній справі.

Верховний Суд ухвалою від 08 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у вказаній справі.

04 червня 2026 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 05 червня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 08 червня 2026 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.

Верховний Суд ухвалою від 17 червня 2026 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив з підстав, визначених статтею 398 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необхідність постановлення окремої ухвали та направлення її до Ради адвокатів міста Києва з таких підстав.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Метою інституту представництва є забезпечення реалізації прав та інтересів довірителя.

Особа, що виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в його інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно із частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Згідно із частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Відповідно до підпунктів 12.3 та 12.4 пункту 12 Положення ордер має містити посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа, а також назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Договір про надання правової допомоги визначає взаємні права й обов`язки адвоката (адвокатського об`єднання) та клієнта, який звернувся за правовою допомогою, а також обсяг повноважень адвоката (адвокатського об`єднання) при здійсненні представництва інтересів клієнта, в тому числі в судах.

Відповідно до частин першої та третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Отже, з аналізу наведених правових норм випливає, що права та обов`язки фізичної особи як клієнта за договором про надання правової допомоги нерозривно пов`язані з особою такого клієнта і не можуть бути реалізовані та/або виконані іншою особою.

У справі, що переглядається, в підтвердження своїх повноважень на підписання цієї касаційної скарги адвокат Студзінський М. А. подав Верховному Суду ордер на надання правничої допомоги у Святошинському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, Верховному Суді від 11 квітня 2025 року серії АА № 1565201, оформлений на підставі договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року № 19/25, а також копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4010 та посвідчення адвоката України.

15 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги.

17 вересня 2025 року Верховний Суд направив на адресу заявника лист, у якому запропонував ОСОБА_1 підтвердити дійсність намірівпро відмову від касаційної скарги.

29 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява Студзінського М. А. в якій вказано, що ані Студзінський М. А. , ані ОСОБА_1 заяви про відмову від касаційної скарги не подавали.

30 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що позову в цій справі він не подав, договір про надання правової допомоги з адвокатом Студзінським М. А. він не укладав. 

03 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла повторна заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги.

04 листопада 2025 року Верховний Суд направив на адресу заявника лист, у якому запропонував ОСОБА_1 підтвердити або спростувати намір на таку процесуальну дію, як відмова від касаційної скарги та подати заяву (через систему «Електронний суд» або нотаріально засвідчену), яка буде свідчити про дійсність намірів про відмову від касаційної скарги та обізнаність про наслідки такої відмови, передбачені частиною п`ятою статті 398 ЦПК України.

10 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшло нотаріально засвідчене клопотання ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги та зазначено про те, що позову в цій справі він не подав, договір про надання правової допомоги з адвокатом Студзінським М. А. не укладав.

Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

У преамбулі до Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими з`їздом адвокатів України від 15 лютого 2019 року), зазначено, що надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки.

При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.

Відповідно до статті 7 Правил адвокатської етики у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Згідно із статтею 11 Правил адвокатської етики адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Нормами статті 12-1 Правил адвокатської етики визначено, що адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.

Адвокату заборонено робити завідомо неправдиві заяви стосовно суті доручення, фактичних обставин, що мають до нього відношення, їх правової оцінки, прав і обов`язків адвоката, клієнта, а також обсягу своїх повноважень щодо представництва інтересів клієнта.

Статтею 18 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі.

Крім того, статтею 26 Правил адвокатської етики встановлено, що адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи.

Відповідно до статті 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що дисциплінарним проступком, зокрема, є: порушення присяги адвоката України, порушення правил адвокатської етики.

Адвокат Студзінський М. А. представляв інтереси  ОСОБА_1 у апеляційному суді та касаційному суді у цій справі. Проте, ОСОБА_1 стверджує, що адвоката Студзінського М. А. не знає, договорів із ним не укладав та на представництво не уповноважував.

Вказані обставини свідчать про необхідність проведення перевірки наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката Студзінського М. А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30 листопада 2009 року № 4010, видане Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення від 30 листопада 2009 року № 37-45-37), який обліковується у Київській міській КДКА та має робоче місце за адресою: м. Київ, вул. Юри Гната, буд. 9, оф. 230.

Згідно зі статтею 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Керуючись статтями 260, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Про виявлені порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом Студзінським Максимом Анатолійовичем довести до відома Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва для вжиття відповідних заходів реагування щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановити строк один місяць для надання Верховному Суду відповіді щодо виконання цієї окремої ухвали.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  Судді 	А. І. Грушицький   А. А. Калараш 	
	І. В. Литвиненко  	
	Є. В. Петров   В. В. Пророк