Номер провадження: 33/813/944/26
Номер справи місцевого суду: 504/702/26 
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
правопорушника ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – адвоката Григор`єва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григор`єв Віктор Вікторович, на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року адміністративні справи №504/702/26 та №504/703/26 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) булооб`єднано в одне провадження та присвоєно справі №504/702/26. 
Також вищезазначеною постановою суду  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн., а також за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578022 від 28.01.2026р., водій ОСОБА_1 28.01.2026р. о 20 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Trailor», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: Одеська область Одеський район с.Сичавка траса М28, 35 км., не був уважним, не дотримався безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на дерево. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578012 від 28.01.2026р., водій ОСОБА_1 28.01.2026р. о 20 год. 30хв. за адресою: Одеська область Одеський район с.Сичавка траса М28, 35 км. керуючи транспортним засобом «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Trailor», д.н.з. НОМЕР_2 , вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.10 «є» ПДР, за що передбачена відповідальність за що передбачено ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григор`єв В.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с.52-54).
Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши клопотання адвоката Григор`єва В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
Представник скаржника зазначає, що оскаржувану постанову Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року було отримано скаржником в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 23 березня 2026 року.
Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому підлягає поновленню.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
29 квітня 2026 року, тобто за один день до розгляду справи, на офіційну електронну адресу Одеського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Григор`єва В.В. надійшло уточнення до апеляційної скарги, в якому він просив змінити постанову Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року.в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, згідно яких він зазначив, що дії ОСОБА_1 ю мають кваліфікуватись за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він виживав алкогольні напої до дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), а не після. 
В судовому засіданні, 30 квітня 2026 року адвокат Григор`єв В.В. підтримав вищезазначене уточнення до апеляційної скарги.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з п.2.10 (є) ПДР у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після ДТП за її участю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578012 від 28.01.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 28.01.2026 року о 20 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Trailor», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: Одеська область Одеський район с.Сичавка, траса М28, 35 км., вживав алкоголь після ДТП за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.1);
- роздруківкою приладу «Драгер», результат якого показав 2,01% проміле (а.с.2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с.3);
- відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошує працівникам поліції про те, що після наїзду на дерево, він до приїзду поліції вживав алкогольні напої, щоб зняти стресс (а.с.13).

З підстав викладеного, Одеський апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП.

Як вже було зазначено вище, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП є вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, саме після ДТП за її участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, для встановлення в діях ОСОБА_1 складу інкримінуємого йому правопорушення, доведенню підлягали обставини його причетності як водія транспортного засобу до ДТП, а також факт вживання ним алкогольних напоїв після ДТП.

В даному випадку, як вбачається з долученого до матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 не оспорював як факт його причетності до ДТП, так і факт вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, отже, апеляційний суд погоджується із викладеними в постанові суду першої інстанції висновками про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до керування транспортним засобом, тобто керуючи автотранспортним засобом, він вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуютьсявідеозаписом долученим поліцейськими до матеріалів справи(а.с.13) та первинними пояснення ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що саме після ДТП в стресі вжив алкоголь (а.с.4).
При цьому ці пояснення були дані водієм ОСОБА_1 зразу після скоєння правопорушень і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 їх обгрунтовано не спростував.

Також є безпідставними доводи захисника ОСОБА_1 – адвоката Григор`єва В.В. про те, що він участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймав.
Такого висновку Одеський апеляційний суд дійшов, виходячи з того, що зазначені обставини спростовуються текстом оскаржуваної постанови, тим, що надаючи апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_1 – адвокат Григор`єв В.В. жодним чином про зазначені обставини не вказував, а також тим, що адвокат Григор`єва В.В. був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції (а.с.40) і в суді апеляційної інстанції пояснив, що в цей день він був в Доброславському районному суді Одеської області, однак судове засідання не проводилось.
Тобто доказом участі адвоката Григор`єва В.В. в суді першої інстанції є не лише текст оскаржуваної постанови суду, а також і те, що адвокат Григор`єв В.В. до розгляду справи в суді апеляційної інстанції не вказував про те, що він не приймав участь у справі.

Також є безпідставними доводи правопорушника ОСОБА_1 в тій частині, що внаслідок ДТП не було завдано будь-кому, будь-якої матеріальної шкоди, оскільки зазначені обставини спростовуються схемою ДТП, із якої вбачається, що внаслідок ДТП було пошкоджено лобове скло та лакофарбове покриття на кабіні автомобіля справа, яке правопорушник ОСОБА_1 власноруч підписав (а.с.10-11)

За таких обставин, суд першої інстанції, всупереч твердженням апелянта, правильно встановив фактичні обставини та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП. 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює.
З урахуванням викладеного, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими та зводяться до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою суду.

Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З огляду на вищесказане, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду, у межах доводів і вимог апеляційної скарги, у тому числі уточненої, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григор`єв Віктор Вікторович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григор`єв Віктор Вікторович, залишити без задоволення.

Постанову Доброславського районного суду Одеської області від 19 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду      С.М. Сегеда