Справа №: 343/748/26 
Провадження №: 2/343/670/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження з участю органу опіки та піклування Долинської міської ради цивільну справу № 343/748/26 за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Долинської міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Білянського Н.С.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій учасників справи:
ОСОБА_1 просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . У них є спільні діти: неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2023, суд між ними шлюб розірвав, неповнолітнього сина залишив проживати з ним. На даний час вони з відповідачкою проживають окремо, їхні діти живуть з ним. ОСОБА_2 життям неповнолітнього сина не цікавилася, не телефонувала до нього, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною, не брала участь у вихованні, хоча жодних перешкод у цьому не мала. У зв`язку з цим він звертався до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, однак суд відмовив у задоволенні позовних вимог та попередив відповідачку про зміну ставлення до виховання дитини, контроль за виконанням батьківських обов`язків поклав на Службу у справах дітей Долинської міської ради. На його заяву від 03.02.2026 вказана Служба надала відповідь № 87/01-18 від 12.03.2026 та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.03.2026, в яких зазначено, що мати ОСОБА_5 близько 2-х років не проживає з ними, не телефонує, не надає кошти на утримання дитини, жодним чином не бере участі в її вихованні. Тобто після ухвалення рішення суду відповідачка жодного разу не поцікавилася інтересами дитини та не змінила своє ставлення до неї. Має заборгованість зі сплати аліментів. Вона і надалі ухиляється від виконання своїх обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково вказав, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Вона не дзвонить, не пише сину, не цікавиться його життям. З часу ухвалення рішення її поведінка не змінилася.
Представник позивача - адвокат Білянський Н.С. у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Наголосив, що відповідачка з часу розірвання шлюбу у 2023 році перестала цікавитися неповнолітнім сином, не дбає про нього, не займається його вихованням, не забезпечує матеріально, тобто повністю втратила інтерес до хлопчика. Вона не сплачує аліменти, хоча перебуває за межами України, де працює та має змогу брати участь в утриманні сина. Позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, оскільки надасть батьку більше правомочностей щодо неї, зокрема він зможе змінити прізвище синові, самостійно визначатись з умовами навчання.
Відповідачка в судове засідання жодного разу не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями повісток про виклики до суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 28), які повернулися до суду з відмітками "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 32-33, 39-40, 52-53), які, з огляду на вимоги п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважаються врученими у день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Відзив на позов не подала.
Представниця третьої особи та органу опіки Долинської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяви, в яких підтримала рішення органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:
06 квітня 2026 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Згідно з ухвалою від 07.04.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив провести підготовче судове засідання за участю сторін, зобов`язав орган опіки та піклування Долинської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
06 травня та 07 травня 2026 року представник органу опіки та піклування подала клопотання про проведення підготовчого судового засідання без представника органу опіки та піклування, до якого долучила висновок на виконання своїх повноважень.
26 травня 2026 року представник позивача та представниця третьої особи подали заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.
Згідно з ухвалою від 26.05.2026, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
12 червня 2026 року суд постановив проводити заочний розгляд справи, заслухав позицію сторони позивача, дослідив письмові докази та після судових дебатів перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення якого призначив на 18.06.2026 о 13:50.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як установив суд зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.02.2024, у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2023, яке набрало законної сили 26.01.2024, суд розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишив на проживанні з батьком (а.с.10-11).
13 червня 2025 року Долинський районний суд Івано-Франківської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22).
Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у ВДВС, розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 36662,15 грн, про що свідчить відповідний розрахунок зі сплати аліментів (а.с. 23).
Як слідує з акта обстеження від 10.06.2025, зі слів ОСОБА_1 , його колишня дружина понад 2 роки проживає за кордоном (а.с. 20)
Позивач звертався до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, у задоволенні якого суд відмовив, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поклавши на Службу у справах дітей контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , на що вказує рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025, яке набрало законної сили 22.01.2026 (а.с. 12-15).
Після набрання вказаним вище рішенням законної сили ОСОБА_1 03 лютого 2026 року, тобто через кілька днів, звернувся до Служби у справах дітей Долинської міської ради із заявою про невиконання рішення суду щодо неналежного ставлення до виховання дитини (а.с. 18), на яку отримав акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.03.2026, в якому зазначено, що ОСОБА_1 проживає з сином ОСОБА_3 , 2014 р.н., займається його утриманням та вихованням. Зі слів обстежуваних (у т.ч. зі слів дитини), мати ОСОБА_2 біля 2 років не проживає з ними, не телефонує, не надає кошти на утримання дитини, жодним чином не бере участі у її вихованні (а.с. 21).
Після цього 06.04.2026 позивач повторно звертається до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав та як на підставу позову посилається на те, що остання не змінила свого ставлення щодо виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, у зв`язку з чим її слід позбавити батківських прав. На підтвердження того, що позов не є метою ухилення від мобілізації надав витяги з Резерв + та порталу Дія (а.с. 17, 55), згідно з якими йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 
Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради № 1737 від 01.05.2026 затверджено висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42-43). Як зазначено у висновку, із заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 звертається вдруге. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав було розглянуто комісією з питань захисту прав дитни. На засідання комісії ОСОБА_1 не з`явився. При обговоренні даного питання члени комісії зазначили про відсутність обґрунтованих причин перегляду попереднього рішення про недоцільність позбавлення матері батьківських прав.
Під час розгляду справи, зважаючи на незначений проміжок часу з дати розгляду попередньої справи про позбавлення батьківських прав, суд вирішив з метою уникнення травмування дитини не заслуховувати її думку та врахувати її позицію, висловлену представникам Служби у справах дітей, які здійснювали обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
заслухавши сторону позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. 
Між тим, у судовому засіданні суд так і не встановив, що відповідачка є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до неї застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та не може слугувати підставою для позбавлення її батьківських прав. Більше того таким обставинам суд дав оцінку в рішенні суду від 02.12.2025. При проведенні обстеження за місцем проживання дитини 12.03.2026 працівники Служби у справах дітей також тільки констатували ці ж обставини. Натомість не зафіксували ні стійку негативну, ні позитивну динаміку у діях відповідачки щодо дитини. 
Не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і обставин, які свідчили б про аморальний спосіб життя ОСОБА_2 , зловживання алкогольними напоями, вчинення насильства стосовно дитини чи залишення в небезпеці, або ж наявність у відповідачки особливостей, які становлять реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, чи здійснення нею негативного впливу на нормальне самоусвідомлення дитини, що вказує на відсутність впливу будь-яких негативних факторів на неї.
Крім того позивач не довів, у чому будуть полягати позитивні зміни в житті самої дитини в разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.
Також суд звертає увагу на те, що з моменту ухвалення попереднього рішення суду, яке набрало законної сили 22.01.2026, яким відповідачку було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, до моменту повторного звернення до суду 06.04.2026 минув незначний проміжок часу. Цей строк є об`єктивно недостатнім для того, щоб відповідачка мала реальну можливість продемонструвати сталу позитивну динаміку. З огляду на винятковий характер цивільно-правової санкції у виді позбавлення батьківських прав, звернення позивача з повторним позовом через такий нетривалий час є передчасним, оскільки не дозволяє суду повноцінно оцінити тривалість та свідомість намірів відповідачки щодо ухилення від виконання своїх обов`язків. За такий незначний проміжок часу і Служба у справах дітей не мала процесуальної та фактичної можливості провести системний моніторинг, скласти декілька актів обстеження умов проживання у динаміці та зробити об`єктивний висновок про стійке і злісне ігнорування відповідачкою попередження суду.
Натомість обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Однак відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 і набула чинність для України 27.09.1991, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Позивач не довів, що поведінка відповідачки відносно свого сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Доведення ж обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено саме на позивача.
На думку суду, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не відповідатиме інтересам дитини, оскільки вона залишиться без матері. Відсутність ж у хлопчика на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю, зважаючи на незначний проміжок життя тільки з батьком, не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому.
Зважаючи на те, що суд не встановив фактів умисного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на неї, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, зважаючи на мету захисту якнайкращих інтересів дитини, яка полягає у збереженні її сімейних зв`язків, якщо є хоча б мінімальна можливість виправлення батьків, з огляду на те, що позивач звернувся з повторним позовом через нетривалий час та без установлення динаміки у поведінці відповідачки щодо ставлення до своїх батьківських обов`язків, суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за передчасністю. Відмова ж у позові з цих підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду знову після спливу розумного строку, якщо поведінка відповідачки дійсно не зазнає змін.
Розподіл судових витрат:
частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат, які позивач і так просив залишити за ним.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 282, 289 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

у задоволенні позову  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Долинської міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя С.М. Монташевич