Справа № 910/304/19
Провадження №11-кп/991/40/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_14 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, застосованого вироком Вищого антикорупційного суду від 30 квітня 2025 року, -
ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду перебувають апеляційні скарги сторони захисту на вирок Вищого антикорупційного суду від 30 квітня 2025 року, ухвалений за результатами розгляду кримінального провадження №52017000000000618 від 14 вересня 2017 року. 
Відповідно до оскаржуваного вироку Вищого антикорупційного суду до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 застосовані запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем їх проживання.
06 листопада 2025 року захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_11 подано клопотання про зміну вищевказаного запобіжного заходу на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання або застави у розмірі, визначеному в п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до закінчення апеляційного розгляду. В обґрунтування клопотання захисником зазначалось про те що, застосований до його підзахисного запобіжний захід є занадто суворими, а обставини, які дозволяють застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема: належна процесуальна поведінка, міцність соціальних зав`язків, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не враховані судом. Крім того захисник зазначав, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до набрання законної сили вироком, не відповідає положенням ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому на дату подання клопотання обвинувачений вже більше шести місяців перебуває під домашнім арештом, і фактично відбуває покарання за вироком, який не набрав законної сили. 
В судовому засіданні обвинувачені та їх захисники, заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали та просили його задовольнити. 
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, а представник цивільного позивача вирішення цього питання відніс на розсуд суду. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в частині, що стосується розгляду клопотання, та обговоривши його доводи, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено колегією, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, а призначене йому за вироком покарання у виді позбавлення волі у разі набрання таким вироком законної сили належить відбувати реально. 
Відповідно до ч.4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Таким чином, вимогами зазначеної норми закону закріплено обов`язок суду під час постановлення вироку вирішити питання щодо запобіжного заходу, який буде запобігати ризикам та забезпечувати дієвість кримінального провадження, зокрема належне виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків під час можливого перегляду вироку судом апеляційної інстанції, а також запобігання спробам втечі обвинувачених для уникнення від можливого відбування призначеного покарання.
Відповідно до положень ст. ст. 200, 201 КПК України, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більше або менше суворий. 
Отже, для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, остання повинна довести, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, перестали існувати або ж їх вага суттєво зменшилась.
Натомість, клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу не містить доводів на підтвердження зміни підстав застосування запобіжного заходу чи обставин, які враховувалися при його обранні, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, за пунктом (а) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для визнання затримання законним вимагається лише наявність законного вироку суду, яким особу визнано винуватою і призначено відповідне покарання. 
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , ухвалення судом першої інстанції обвинувального вироку, яким до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід до набрання рішенням законної сили, не завершений апеляційний перегляд, наведені судом першої інстанції відомості щодо неповноти виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, колегія не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Доводи захисту про необхідність підтримання соціальних зв`язків, забезпечення догляду і утримання дітей, позитивні характеристики з місця роботи, не спростовують встановлений судом у вироку ризик переховування та висновок суду щодо необхідності і достатності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. 
З наведених мотивів колегія суддів дійшла висновку про відхилення доводів сторони захисту та залишення без задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 . 
Керуючись статтями 177, 194, 201, 331, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1 
Судді ОСОБА_2 
ОСОБА_3