Справа № 287/559/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026 року с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю: секретаря с/з      ОСОБА_2 
прокурорів        ОСОБА_3 
ОСОБА_4 
обвинуваченого       ОСОБА_5 
захисника обвинуваченого – адвоката   ОСОБА_6 
потерпілих        ОСОБА_7 
ОСОБА_8 
представника потерпілого ОСОБА_7    ОСОБА_9 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021060000000002 від 05.01.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працює виконавцем робіт в ТОВ «РЕМБУД ТЕРЕМКИ» м. Київ, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України

в с т а н о в и в:

04 січня 2021 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Fiat-Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «РБТ-ГРУП», та рухався ним по проїзній частині дороги С061512 «Під`їзд до смт Нові Білокоровичі» Олевського району Житомирської області, в напрямку залізничної станції «Білокоровичі».
У вказаний день та час, керуючи автомобілем «Fiat Doblo» в темну пору доби, по прямій горизонтальній ділянці дороги на відстані 631 м від будівлі Білокоровицького лісгоспу, між станцією Білокоровичі та смт Нові Білокоровичі в Олевському районі Житомирської області, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пунктів 1.7, 2.3(б), 2.3(д) та 12.3 ПДР України, проявив неуважність до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти; не врахував дорожньої обстановки та її змін; створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити з робочого місця водія автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою правою частиною автомобіля здійснив наїзд на пішоходів малолітнього ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_8 , які рухалася біля правого краю дороги у попутному з автомобілем напрямку. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Смерть ОСОБА_10 настала від відкритого уламкового вдавленого перелому кісток основи черепа з крововиливами під та над оболонки з ділянками розтрощення та забою головного мозку, який ускладнився розвитком набряку та дислокації головного мозку, що в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 у результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми обличчя у вигляді гематом та саден на обличчі, забою м`яких тканин очної ділянки праворуч, переломів кісток носу, передньої стінки лівої гайморової пазухи із розвитком після травматичного синуситу; забійної рани на лівій гомілці у верхній третині, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.7, 2.3.(б), 2.3.(д), 2.9.(а) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Необережні дії ОСОБА_5 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України. 
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та позовні вимоги визнав частково, а саме не визнав факт перебування під час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння, цивільний позов визнав на суму 255 тис. грн., після чого показав, що 04 січня 2021 року між 22 год. та 23 год. він керував автомобілем «Fiat-Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю приблизно 40-50 км/год., рухаючись ним зі своєю дружиною ОСОБА_11 по проїзній частині дороги «Під`їзд до смт Нові Білокоровичі» Олевського району Житомирської області в напрямку залізничної станції «Білокоровичі». Дана ділянка дороги була неосвітлена, йшов дощ, працювали склоочисники.
Потерпілих заздалегідь не бачив, перед ним з`явилася тінь, після чого він, застосувавши гальмування, відвів автомобіль трохи ліворуч та зупинився ближче до краю. Вийшовши з автомобіля, біля задньої частини автомобіля побачив неповнолітнього ОСОБА_8 , в якого була пошкоджена нога і який намагався підвестися, він попросив не підійматися. Метрів за 10 від них побачив хлопця в окулярах, а ще далі ще одного – це був неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 . Хлопець в окулярах попросив підійти до ОСОБА_10 . Підійшовши та перевіривши пульс у ОСОБА_10 , пульсу в нього не відчув, після чого повернувся до ОСОБА_8 . 
Телефону з собою не було, тому попросив дружину ОСОБА_11 викликати швидку допомогу, яка довго не могла додзвонитися в швидку через перебої зі зв`язком, а потім не могла пояснити де саме знаходиться ділянка дороги, на якій сталася ДТП. Після цього під`їхала свідок ОСОБА_12 , яка допомогла з їх телефону пояснити працівникам швидкої допомоги де саме це знаходиться. Швидкої довго не було, приблизно хвилин 30. Тоді ж викликали поліцію. На місці ДТП зібралися люди, батьки потерпілих, місцеві побили ОСОБА_11 та його, внаслідок чого він втратив свідомість та його забрала швидка.
На момент ДТП відчував себе нормально, але приблизно за 30 хв. до незапланованої поїздки випив трохи пива, яке саме та скільки саме не пам`ятає.
Просив вибачення у батьків потерпілих під час проведення слідчого експерименту, по можливості відшкодовував завдану шкоду, про що надав суду копії чеків про перекази матері ОСОБА_8 грошових коштів на загальну суму 103 тис. грн., а матері загиблого ОСОБА_10 – на загальну суму 255 тис. грн.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 04.01.2021 року його син ОСОБА_10 пішов гуляти з друзями. Вночі йому зателефонували знайомі та повідомили про ДТП. Приїхавши на місце події побачив, що на дорозі стояв автомобіль, на узбіччі лежав син (вже був мертвий) та інший потерпілий ОСОБА_8 , якому надавали допомогу. ОСОБА_13 та ОСОБА_8 були разом з сином. ОСОБА_5 стояв поряд разом з дівчиною, був явно в стані алкогольного сп`яніння. Намагався вибачитись перед потерпілим під час проведення слідчого експерименту, більше не підходив.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 04.01.2021 року приблизно о 23 год. перед ДТП позаду засвітилось світло фар, зустрічних не було, рухались з друзями по краю проїзної частини колоною: він позаду, попереду ОСОБА_10 , потім ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Періодично падав дрібний дощ, але на момент ДТП дощу не було. Далі пам?ятає як опинився на землі, на другий день прийшов до свідомості в лікарні. Просив суд суворо покарати обвинуваченого.
В судовому засіданні свідок  ОСОБА_12 показала, що точну дату та час події не пам`ятає. Було холодно та вечірня пора. Зупинилась на автодорозі між ст. Білокоровичі та смт Нові Білокоровичі, бо побачила припарковану на узбіччі машину із увімкненим аварійними сигналами. Вийшла з власного авто та побачила біля білого автомобіля чоловіка і жінку, які стояли обійнявшись з різким запахом алкоголю та дивною поведінкою. Почула крик дитини та підійшла до хлопчика, який лежав на узбіччі весь в крові та сказав «знайдіть малого, вони збили малого». Після цього, увімкнувши ліхтарик на телефоні, знайшла в траві за 20-30 метрів від нього іншого хлопчика без ознак життя. Підбігла до обвинуваченого та запитала чи викликав він когось, на що останній відповів «ні». Після цього викликала швидку та поліцію. Інші діти розбіглись.
Допитана у судовому засіданні свідок  ОСОБА_16 повідомила, що точну дату згадати не може, адже пройшло багато часу. Була зима, пізня пора доби приблизно біля 23 год. Йшла з друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 по узбіччю дороги один за одним. Вона з ОСОБА_13 йшли попереду, а ОСОБА_10 і ОСОБА_8 були позаду. Побачила світло фар автомобіля, який рухався позаду. Далі нічого не пам`ятає через свій психологічний стан. Пам`ятає як встала з землі і пішла в іншому напрямку. Повернулась, на місці ДТП було багато людей, її шукали і думали, що вона загинула. Хтось завів її додому, де вона від батьків дізналась подробиці ДТП. Більше нічого не пам`ятає.
Допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_13 показав, що приблизно біля 23 год. йшли разом з друзями, позаду побачили світло фар автомобіля який рухався у попутному напрямку, зійшли на узбіччя. Йшли він, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 останній, а ОСОБА_10 третій. Відчув удар в спину, розвернувся, піднявся, дістав ліхтарик, почав світити, побачив тіло ОСОБА_10 , перевернув його, побачив, що він мертвий. ОСОБА_17 була не в собі, свідок пояснив їй куди йти додому. Через метрів 50 був ОСОБА_8 , в якого була зірвана литка, яка висіла. Повернувся до ОСОБА_10 , перевірив пульс, якого не було. Попросив ОСОБА_5 перевірити пульс ОСОБА_10 , однак він не захотів підходити. Допомоги іншим дітям він не надавав. Йому невідомо хто саме викликав швидку допомогу.
Крім того, в судовому засіданні досліджені докази, надані на підтвердження встановлених судом обставин:
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.01.2021 року, у якому зафіксовано обстановку місця скоєння ДТП, слідову інформацію з відповідними додатками у вигляді схеми ДТП, фототаблиць та відеозаписів.
Протокол огляду від 05.01.2021 року, згідно якого слідчим оглянуто та вилучено одяг трупа ОСОБА_10 .
Висновок експерта №3 від 26.02.2021 року за результатами судової медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала від відкритого уламкового вдавленого перелому кісток основи черепа з крововиливами під та над оболонки з ділянками розтрощення та забою головного мозку, який ускладнився розвитком набряку та дислокації головного мозку. Це підтверджується виявленням ушкоджень і значного набряку та дислокації головного мозку.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: крововилив в лівій потилично-тім`яно-скроневій ділянці, уламковий вдавлений перелом кісток основи черепа, крововиливи над тверду мозкову оболонку 30 см. куб. та під твердою мозковою оболонкою до 10 см. куб., дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розтрощення лівої півкулі мозочку, лівої потиличної долі по нижній поверхні, ділянки забою головного мозку в лівій потиличній долі по нижній поверхні, на нижній поверхні правої потиличної долі, нижньої поверхні правої лобної долі; садна на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третинах, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, синець по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; крововилив в м`які тканини лівої гомілки по задньо-зовнішній поверхні, по задньо-зовнішній поверхні лівої сідниці.
Ці ушкодження могли утворитися незадовго до настання смерті від дії тупого предмету (предметів), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Судячи по характеру та локалізації ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, масивності травми у ОСОБА_10 , не виключена можливість, що тілесні ушкодження могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні пішохода з автотранспортним засобом, що рухався.
Висновок експерта №387 від 23.03.2021 року за результатами судмедекспертизи потерпілого ОСОБА_8 , у останнього виявлено закриту тупу травму обличчя у вигляді гематом та саден на обличчі, забою м`яких тканин очної ділянки праворуч, переломів кісток носу, середньої стінки лівої гайморової пазухи із розвитком післятравматичного синуситу; забійну рану на лівій гомілці у верхній третині, які утворилися від дії тупих твердих предметів, при дорожньо-транспортній події, в термін та за обставин вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Висновок експерта за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 22.01.2021 року, згідно висновків якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина, зовнішні світлові прилади автомобіля «Fiat-Doblo» знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану гальмової системи, рульового керування, зовнішніх світлових приладів та ходової частини автомобіля марки Fiat-Doblo не встановлено характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей вказаних систем, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.
Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 25.01.2021 року, згідно висновків якого з технічної точки зору, враховуючи, зафіксовану протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.01.2021 року та схемою складеною до нього, предметно-слідову інформацію та наявні на автомобілі аварійні механічні пошкодження, вбачається що, місце наїзду автомобіля Fiat-Doblo д.н.з. НОМЕР_1 на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , розташоване на проїзній частині вул. Гагаріна смт. Нові Білокоровичи Олевського району Житомирської області, в напрямку руху до а/д Київ-Ковель, в безпосередній близькості до місця виявлення першого уламку пластику чорного кольору, який було відокремлено внаслідок ударно динамічного навантаження при контактуванні з тілом пішохода.
На автомобілі Fiat-Doblo д.н.з. НОМЕР_1 визначена наявність аварійних слідів та пошкоджень ударно-динамічного характеру сконцентрованих в правій передній частині, які виражені слідами деформацій згину та пошкодженнями у вигляді тріщин та розламів. Загальний напрямок слідоутворюючої сили був спрямований спереду назад відносно поздовжньої вісі автомобіля. Вказані сліди мають єдиний механізм утворення та виходячи з обставин ДТП були утворені під час наїзду на пішоходів.
Висновками експертиз дослідження деталей транспортних засобів від 26.01.2021 року та 28.01.2021 року, згідно яких Ліва лампа ближнього світла автомобіля FIAT DOBLO р/н НОМЕР_1 на момент ДТП перебувала в працездатному стані. Візуальних ознак, які б указували на те, що нитка розжарювання лівої лампи ближнього світла автомобіля FIAT DOBLO р/н  НОМЕР_1 випромінювала світло в момент дії ударних навантажень на елементи конструкції транспортного засобу під час розвитку ДТП не виявлено. Дати відповідь на запитання про те, чи була увімкнена дана електролампа на момент ДТП не видалось за можливе; Ліва лампа дальнього світла автомобіля FIAT DOBLO р/н НОМЕР_1 на момент ДТП перебувала в працездатному стані. Візуальних ознак, які б указували на те, що нитка розжарювання лівої лампи дальнього світла автомобіля FIAT DOBLO р/н НОМЕР_1 випромінювала світло в момент дії ударних навантажень на елементи конструкції транспортного засобу під час розвитку ДТП не виявлено, дати відповідь на запитання про те, чи була увімкнена дана електролампа на момент ДТП не видалось за можливе.
Висновок експерта 11-МК від 09.02.2021 року за результатами медико-криміналістичного дослідження куртки та взуття на праву ногу потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого ділянки на куртці з пошкодженнями у виді розривів утворились від прямої дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), а саме від зачепу об виступаючі частини травмуючого фактору; ділянки з поверхневим стертям матеріалу утворились від дотичної та ковзної дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), об виступаючі частини травмуючого фактору: ділянки з поверхневим стертям матеріалу утворились від дотичної та ковзної дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), об виступаючі частини травмуючого фактору. Не виключається можливість, що потерпілий був повернутий задньою поверхнею тіла до травмуючого фактору.
Висновком експерта 10-МК від 08.02.2021 року за результатами медико-криміналістичного дослідження одягу та взуття постраждалого ОСОБА_10 , згідно якого на спинці куртки виявлено дві ділянки поверхневого стертя матеріалу від дотичної та ковзної дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів). Не виключається можливість, що потерпілий був повернутий задньою поверхнею тіла до травмуючого фактору.
Протоколи оглядів від 11.01.2021 року, в ході яких слідчим оглянуто одяг ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , у якому вони були одягнені під час ДТП.
Відповідь з Житомирського обласного центру з гідрометеорології, згідно якої 04.01.2021 року о 23.00 (найближчий строк спостережень 22.20) за спостереженням метеостанції ОСОБА_19 (репрезентативні також для смт. Білокоровичі та станції Білокоровичі) були такі погодні умови: хмарно, температура 3.8 тепла, вологість 95 відсотків, метеорологічна дальність видимості становила 4 км, відмічався слабкий серпанок (помутніння атмосфери внаслідок наявності в ній мікроскопічних крапель води).
Результати токсикологічного дослідження зразка крові ОСОБА_5 , який було відібрано в останнього 05.01.2021 року о 01 год. 10 хв., згідно якого у даному зразку виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,45 проміле, що свідчить про перебування в стані алкогольного сп?яніння.
Копії документів на освідування на стан сп`яніння водія ОСОБА_5 .
Протоколи слідчих експериментів від 16.01.2021 року зі схемами та фото таблицями за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 , під час яких останні розповіли про обставини ДТП та відтворили їх на місці події, зокрема, як рухались і розташовувались вони та ОСОБА_20 і ОСОБА_16 в момент ДТП: йшли колоною на межі узбіччя та проїзної частини ( ОСОБА_8 позаду, потім ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 ), визначено відстані між пішоходами, темп руху, погода: темно, дрібний дощ.
Протокол проведення слідчого експерименту від 17.03.2021 року зі схемами та відеозаписами, який проведений із підозрюваним ОСОБА_5 , під час якого визначено видимість перешкод у ближньому світлі фар - 52 м: видно силуети руху пішоходів та видно світлосині джинси і кросівки свідка ОСОБА_16 , визначено видимість елементів дороги 26 м. ОСОБА_5 надав зауваження до протоколу, що не згоден, оскільки погода не відповідає, регулятор фар не в такому положенні.
Висновок експерта за результатами судової автотехнічної експертизи від 22.03.2021 року, згідно якої з технічної точки зору, відповідно до схеми ДТП від 05.01.2021 року, механічних пошкоджень автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 отриманих ним внаслідок даної ДТП слід заключити, що місце наїзду автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішоходів розташоване на проїзній частині вул. Гагаріна смт. Нові
Білокоровичи Олевського району Житомирської області на смузі руху в
напрямку а/д Київ-Ковель перед виявленим першим уламком пластику чорного
кольору, тобто на відстані не більшій ніж 631,0 м від буд.№1 «Будівля лісгоспу» в повздовжньому напрямку. Визначити більш точне місце наїзду в поперечному напрямку не представляється за можливе, із-за відсутності на схемі ДТП уточнюючої слідової інформації трасологічного характеру. Тоді, із-за неможливості надання категоричної відповіді щодо поперечного розташування місця наїзду, неможливо надати відповідь щодо ґрунтовності показів учасників пригоди з приводу місця наїзду.
З технічної точки зору, в умовах місця пригоди, при заданих вихідних
даних, безпечна швидкість руху автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний
номер НОМЕР_1 за умов видимості елементів проїзної частини 26,0 м, визначається рівною близько 44...52 км/год.
З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, згідно заданих вихідних даних, зазначених в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів, шляхом застосуванн термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху.
В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху.
З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху.
В даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, пішоходи ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 і ОСОБА_13 повинні були діяти відповідно до вимог розділу 4 «обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху.
З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди – є невідповідність дій водія ОСОБА_5 технічним вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху.
Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.85 КПК України, належними є доказами, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і його дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та середньої тяжкості тілесне ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.
Саме порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.7, 2.3.(б), 2.3.(д), 2.9.(а) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховується форма вини останнього, а саме необережність.
Суд також враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення загинула малолітня дитина, а життя людини є найбільшою соціальною цінністю, що закріплено Конституцією України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає часткове добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5  суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, працює виконавцем робіт в ТОВ «РЕМБУД ТЕРЕМКИ» м. Київ, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, частково відшкодував завдану шкоду, думку потерпілих, які наполягають на суворому покаранні.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого буде досягнуто у разі призначення покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Враховуючи особу обвинуваченого, який хоча раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив неумисне кримінальне правопорушення, частково визнав вину та частково відшкодував завдану шкоду. З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без відбування покарання та є недоцільним застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.01.2021 року, ОСОБА_5 був затриманий 05.01.2021 року о 02 год. 00 хв. Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.01.2021 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.02.2021 року.
Відповідно до ст.211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.
Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Оскільки у суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 був доставлений до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.211 КПК України, а тому на підставі ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.01.2021 року по 08.01.2021 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Крім того, на підставі ч.7 ст.72 КК України у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 12.01.2021 року до 12.02.2021 року включно, із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у якому просив стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду, яку оцінює у 928 000 грн., та також з витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., із Страхової компанії 63910 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника та 72000 грн. моральної шкоди. 
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч.ч.1, 4 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Положеннями ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
В обґрунтування позовних вимог потерпілий зазначив, що окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.
Наслідки вказаного призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Внаслідок загибелі сина в його житті з`явилися надлишкові перешкоди у вигляді штучно заподіяного проблемного перебігу життєвих подій. Це наповнило моє життя стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності, обумовило стійке внутрішнє напруження, стало зберігати тривалий психологічний дискомфорт через вимушену перебудову усталених стереотипів життєдіяльності, спричинило штучне обмеження у плануванні потенційних можливостей, тобто ушкодило його особистість, завдало йому моральної шкоди.
Смерть дитини вплинула на реалізацію намірів, змусила, істотно змінити організацію життя.
Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх по долання.
Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов визнав частково в сумі 250 тисяч гривень відносно потерпілого ОСОБА_7 . Під час досудового слідства та в ході судового розгляду справи обвинуваченим відшкодовано потерпілому ОСОБА_7 255 000 грн. завданої шкоди. (т.4 а.с.49-71)
Відповідач ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» своїм правом на відзив не скористався, також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. 
Відповідно до ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, який був чинним на момент ДТП - 27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
27.5. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» на підставі діючого полісу №200742791, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого становить 260 000,00 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи 0,00 грн.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_7 витрат на поховання ОСОБА_10 та спорудження пам`ятника останньому з відповідача ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» на підставі ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, який був чинним на момент ДТП, суд погоджується з доводами потерпілого ОСОБА_7 та вважає обґрунтованими та належним чином підтвердженими витрати останнього в сумі 63910 грн. на поховання та спорудження пам`ятника відповідно до товарного чеку від 05.01.2021 року на суму 10190 грн., товарного чеку №10 від 06.01.2021 року на суму 30000 грн., товарного чеку від 11.02.2021 року на суму 5200 грн. та рахунку №4 від 27.09.2021 року на суму 18500 грн.
Суд вважає, що потерпілим у судовому засіданні доведено необхідність та вимушеність витрат у сумі 63910 грн. і стягує їх з ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» на підставі ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  від 01.07.2004 року №1961-IV, який був чинним на момент ДТП.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно із положеннями ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка полягає у постійних стражданнях, які він вимушений відчувати у зв`язку із смертю малолітнього сина ОСОБА_10 внаслідок ДТП. Його психічному здоров`ю було заподіяно значну шкоду, зазнав сильних душевних переживань, перебував у стресовому стані внаслідок загибелі сина. Такі тяжкі наслідки свідчать про надзвичайно сильні моральні страждання.
Крім того, сам факт, що шкода завдана внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, який порушив Правила дорожнього руху та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив ДТП, внаслідок чого спричинені потерпілому тяжкі наслідки у вигляді загибелі його малолітнього сина, завдає окремих моральних страждань.
Суд враховує зазначені істотні зміни в житті потерпілого, їх незворотність, глибину і тривалість, необхідність докладання значних додаткових зусиль для організації його життя.
Суд також враховує необережну форму вини обвинуваченого, його, вік, стан здоров`я, майновий стан, та ставлення до вчиненого, який свою вину та цивільний позов визнав частково, вибачився, хоч і через значний час.
Суд враховує вимоги розумності і справедливості та визначає грошовий розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому в сумі 1000000 грн. Розподіл стягнення вказаної суми здійснюється наступним чином: 72000 грн. (12 мінімальних зарплат х 6000 грн. = 72000 грн.) підлягає стягненню з ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» на підставі ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, який був чинним на момент ДТП та відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року №1082-IX, яким визначено мінімальну заробітну плату з 01.01.2021 року в розмірі 6000,00 грн.
Решта в сумі 928000 грн. (1000000 грн. - 72000 грн. = 928000 грн.) підлягає оплаті ОСОБА_5 . Разом з тим останній в період з 2021 року по 2025 рік здійснював часткове відшкодування шкоди в сумі 255000 грн., а тому з урахуванням наведеного стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає 673000 грн. 
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Приймаючи до уваги, що потерпілим ОСОБА_7 будь-яких доказів на підтвердження понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., відповідно до договору про надання правничої допомоги від 12.01.2021 року не подано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат понесених потерпілим ОСОБА_7 на правничу допомогу з обвинуваченого. 
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2021 року на автомобіль «FIAT DOBLO» р/н НОМЕР_1 , який в подальшому ухвалою Ємільчинського районного суду від 22.10.2024 року переданий на відповідальне зберігання ТОВ «РБТ Груп» підлягає скасуванню.
Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. 
На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.72, 286 КК України, ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд 

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання – у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_5  рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.
На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05.01.2021 року по 08.01.2021 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом за період з 12.01.2021 року до 12.02.2021 року включно, із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 12993 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривень 90 копійок.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.01.2021 року на автомобіль «FIAT DOBLO» р/н НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом по справі, а ухвалою Ємільчинського районного суду від 22.10.2024 року переданий на відповідальне зберігання ТОВ «РБТ Груп» – залишити останньому у власності.
Речові докази: 
- уламки частин автомобіля «FIAT DOBLO» р/н НОМЕР_1 , змиви з керма вказаного автомобіля, змиви з куліси КПП вказаного автомобіля, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області – знищити;
- лампи ближнього та дальнього світла з передніх правої та лівої блок-фар автомобіля «FIAT DOBLO» р/н НОМЕР_1 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області – повернути власнику ТОВ «РБТ Груп».
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 (інд. код НОМЕР_3 ) завдану моральну шкоду у розмірі 673 000 (шістсот сімдесят три тисячі) гривень.
Стягнути з ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» (код ЄРДПОУ 20782312) на користь ОСОБА_7 (інд. код 3199118070) 63 910 (шістдесят три тисячі дев`ятсот десять) грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника та 72 000 (сімдесят дві тисячі) грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1