ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 року	справа № 380/5234/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та скасувати рішення від 01.05.2024 № 133850012397;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди роботи з 01.02.1988 до 28.09.1995 у Дрогобицькому заводі автомобільних кранів, з 05.10.1995 до 20.06.2000 у Дрогобицькому дослідному заводі АТ "Галол" та з 21.06.2000 до 14.06.2004 у ВАТ "Галлак" на посаді електрогазозварника до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 2;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 2, відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 02.09.2022.
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 380/11752/23 повторно розглянуто його заяву про призначення пільгової пенсії з урахуванням страхового стажу, та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової О.Й. від 21.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 100/0/15-26 від 22.01.2026, п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (із змінами), на підставі розпорядження керівника апарату суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справ» від 26.01.2026 № 7/р, проведено повторний автоматизований розподіл справи № 380/5234/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 справу № 380/5234/25 передано для розгляду судді Качур Р.П.
Ухвалою від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до провадження.
Ухвалою суду від 27.03.2026 витребувано додаткові докази у справі.
Відповідач заперечив щодо позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 380/11752/23 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2022 №133850012397 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та періоду роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ “М`ясопродукти”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії з урахуванням страхового стажу за період навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ “М`ясопродукти”.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вищевказазного рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та прийнято рішення № 133850012397 від 01.05.2024 про відмову у призначенні пенсії. В обґрунтування такої відмови вказав, що до страхового стажу не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.12.2020 по 31.05.2021, оскільки відсутня інформація про систему оподаткування. 
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ “М`ясопродукти”. Вік заявника (на дату звернення) 55 років 02 місяці 29 днів. Страховий стаж особи становить 32 роки 08 місяців 06 днів. Пільговий стаж особи не підтверджений. 
Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду із цим позовом.
Щодо строку звернення до суду суд зазначає таке.
Як слідує з матеріалів справи, позивач просить суд поновити строк звернення до суду. В обґрунтування вказав, що в липні 2024 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із проханням виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 та призначити йому пенсію за Списком № 2 на пільгових умовах. Зазначив, що в жовтні 2024 року одержав листа від відповідача, яким його повідомлено про винесення рішення від 01.05.2024 № 133850012397 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та надано копію рішення.
Відповідач подав на адресу суду відзив, у якому зазначив, що рішення надіслано позивачеві 30.08.2024, однак доказів на підтвердження своїх доводів не надав.
Ухвалою суду від 27.03.2026 витребувано належним чином засвідчені копії доказів надіслання ОСОБА_3 копії рішення № 133850012397 від 01.05.2024 та докази отримання ним цього рішення.
На адресу суду від відповідача надійшли пояснення, до яких долучив супровідний лист від 30.08.2024 за № 1300-6303-8/151054. Проте, подані відповідачем докази не підтверджують факт скерування позивачу оскаржуваного рішення. Відповідач зазначив, що інші докази надіслання копії рішення від 01.05.2024 № 133850012397 та докази отримання ним цього рішення відсутні.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано належних доказів, які б підтвердили факт надсилання та отримання позивачем оскаржуваного рішення 30.08.2024. Позивач стверджує, що отримав лист ГУ ПФУ у жовтні 2024 року. Таким чином, враховуючи доводи сторін суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.
Суд при вирішенні спору по суті керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Абзацом 22 статті 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.
Відповідно до приписів п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до положень підп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Отже, враховуючи вищенаведене суд зазначає, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років та наявністю страхового стажу - 30 років, та наявністю пільгового стажу за Списком № 2 – 12 років 06 місяців.
За результатами розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідач прийняв оскаржуване рішення № 133850012397 від 01.05.2024, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Суд встановив, що станом на момент звернення позивача з даною заявою про призначення пенсії, вік позивача становив - 55 років 02 місяці 29 днів, страховий стаж (повний) становив – 32 роки 08 місяців 29 днів. Пільговий стаж особи не підтверджений.
З урахуванням позовних вимог спірним питанням в цій справі є не зарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу періодів роботи з 01.02.1988 до 28.09.1995 у Дрогобицькому заводі автомобільних кранів, з 05.10.1995 до 20.06.2000 у Дрогобицькому дослідному заводі АТ "Галол" та з 21.06.2000 до 14.06.2004 у ВАТ "Галлак" на посаді електрогазозварника до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 2.
З приводу спірних періодів, суд зазначає таке. 
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, Міністерство праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 за № 383 затвердило Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі – Порядок застосування Списків № 1 і № 2).
Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пункту 2.2 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
До прийняття вищевказаної Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Отже, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком № 2 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
З матеріалів справи, зокрема записі у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , слідує, що позивач у періоди з 01.02.1988 по 28.09.1995 працював в Дрогобицькому заваді автомобільних кранів, з 05.10.1995 по 20.06.2000 в Дрогобицькому дослідному заводі AT “Галол” та з 21.06.2000 по 14.06.2004 в ВАТ “Галлак” на посаді електрогазозварника.
Суд звертає увагу, що посада “електрогазозварник” входила до Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, зазначено й у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 344/11028/16-а.
Таким чином, робота позивача на посаді електрогазозварника була передбачена Списками № 2, чинними у період роботи на цих посадах, й відносилась до посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Проте, суд звертає увагу позивача, що для виникнення права на призначення спірної пенсії останньому слід надати документи, які б підтверджували його зайнятість на цих роботах упродовж повного робочого дня і відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
З матеріалів справи також слідує, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 відсутні відомості щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, що унеможливлює підтвердження його пільгового стажу тільки згідно даних трудової книжки. 
Суд звертає увагу, що наявні в матеріалах справи довідки, видані відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради, датуються 05.12.2022. В той час, коли позивач звернувся до відповідача із заявою 30.11.2022. Суд також зазначає, що у вказаних довідках міститься інформація лише про нарахування заробітної плати. Доказів подання відповідачу уточнюючої довідки про встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2 позивач не надав. 
Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні докази подання вищевказазних довідок суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії діяв правомірно, а підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшо висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
В силу приписів статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код ЄДРПОУ 13814885).

Суддя Р.П. Качур