ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6794/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправними дії щодо відмови у праві на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
2) зобов`язати зарахувати період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 14.06.1988 по 10.06.1990 та призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на вісім років відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 06.04.2026.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 06.04.2026 вона звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення мені пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області, рішенням якого від 13.04.2026 №032550010557 їй відмовлено у призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із тим, що період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить менше 3 років.
Дану відмову у призначенні пенсії позивач вважає неправомірною. Вказує, що факт її постійного проживання та реєстрації у селищі Діброва Олевського району Житомирської області (яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення) у період з 14.06.1988 по 10.06.1990 підтверджується атестатом про середню освіту та довідкою Олевської міської ради №288 від 15.05.2026. Стверджує, що у вищевказаний період вона навчалась у Дубрівській середній школі, відтак, вона дійсно фактично проживала на території гарантованого відселення. Тому, загальний період її проживання у цій зоні станом на 01.01.1993 становить понад 3 роки, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII. 
Окрім того зазначає про наявність у неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , яке відповідно до Закону №796-XII є єдиним документом, що підтверджує цей статус і дає право на відповідні пільги (в тому числі, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник відповідача у поданому до суду відзиві від 11.06.2026 на позовну заяву просила у задоволенні позову відмовити повністю. Вказала на те, що атестат про середню освіту може бути одним із непрямих доказів проживання, але лише в комплексі з іншими офіційними документами (виписка з будинкової книги, архівні довідки школи та ін.). Сам по собі атестат не є достатнім документом. Додаткові документи позивачем до заяви не надано.
На підставі вищевикладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за принципом екстериторіальності, прийнято вмотивоване рішення №03255001057 від 13.04.2026 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796 у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (необхідно 3 роки) та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
06.04.2026 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. За принципом екстериторіальності її заява була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області, рішенням якого №0032550010557 від 13.04.2026 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. Підставою для прийняття зазначеного рішення стало те, що тривалість проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 1 місяць 19 днів, що не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV)
Частиною 1 статті 9 №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років.
Судом встановлено, що на час звернення до органів Пенсійного фонду України вік позивача 52 роки, а страховий стаж позивача – 34 роки 00 місяців 29 днів.
Позивач просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом №796-XII.
Відповідно до статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа проживала або працювала у цій зоні не менше 3 років станом на 01.01.1993.
У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.
Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.
Відповідно до статті 15 Закон №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . 
Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону №796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 при розгляді справи №460/19947/23.
Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01.01.1993 не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має лише факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 не підтверджує факт проживання чи праці позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01.01.1993 не менше 3 років.
Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №032550010557 від 13.04.2026 вказано, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 1 місяць 19 днів, що є недостатнім для визначення права на зниження пенсійного віку.
Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування ОСОБА_1 на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01.01.1993 не менше 3 років.
При вирішенні даного спору суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, де зазначено, що оскільки навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).
Як вбачається із довідки Олевської міської ради №288 від 15.05.2026, позивач у період з 1988 року по 1990 рік навчалася у Дубрівській середній школі Олевського району Житомирської області та отримала атестат про середню освіту № НОМЕР_2 від 10.06.1990.
Таким чином, беручи до уваги той факт, що до позивача застосовується початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки, а також те, що остання з моменту аварії на ЧАЕС по даний час проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, тому ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. 
Відтак, висновки ГУ ПФУ в Одеській області про не зарахування позивачу до періоду перебування в зоні гарантованого добровільного відселення з 14.06.1988 по 10.06.1990 є безпідставними.
З огляду на висновки суду, що викладені вище, до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення слід зарахувати також період навчання у Дубрівській середній школі Олевського району Житомирської області (з 14.06.1988 по 10.06.1990).
Таким чином, в сукупності період проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення становить більше 3 років. 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №032550010557 від 13.04.2026 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.
У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №032550010557 від 13.04.2026, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.04.2026, суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії за віком, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.
Обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу».
Однак, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.04.2025 №032550010557 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 14.06.1988 по 10.06.1990 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, місто Одеса, вулиця Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385).

Суддя В. В. Дмитрук