21.05.2026 Справа № 363/1200/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді – Баличевої М.Б., при секретарі – Гриб І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення аліментів на утримання доньки,-
ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, які позивач сплачує на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позову вказав, що з 26.10.2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2024 року, яке постановою Сумського апеляційного суду від 18.12.2025 року залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначив, що наразі він перебуває в лавах Збройних Сил України. Позивач вважає, що відповідно до вимог СК України він повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частин від всіх видів заробітку (доходу).
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.04.2026 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
28.04.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач підтвердила, що дійсно з позивача стягуються аліменти на утримання їх спільної доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просила суд ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам законодавства України, Сімейного кодексу України та не порушувало права малолітньої дитини.
Сторони в судове засідання не з`явились, при цьому надали до суду заяви в яких розгляд справи просили проводити за їх відсутності.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_6 .
26.10.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено шлюб, який зареєстровано Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №351. Після державної реєстрації шлюбу, ОСОБА_6 іменується прізвищем « ОСОБА_7 ».
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2024 року у справі №363/4630/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовою Т.М. від 20.01.2025 року відкрито виконавче провадження №76819502 з примусового виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2024 року.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2024 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18.12.2025 року, збільшено розмір аліментів, визначений ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2020 року у справі №585/24/8819 з 1 600,00 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
З довідки командира військової частини НОМЕР_1 №1935 від 17.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). 
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас, одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини (постанова Верховного Суду від 17 травня 2021 року, справа №552/3611/19, провадження №61-2391св21).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, що відбулося після ухвалення Вишгородським районним судом Київської області рішення у справі №363/4630/24 від 07.11.2024 року.
Так, суд наголошує, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.
По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).
По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.
По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач вказав, що з нього ще стягуються аліменти у розмірі частики від всіх його видів заробітку (доходу) на утримання дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2024 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 18.12.2025 року.
Однак, Позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів у справі №363/4630/24 від 07.11.2024 року.
Позивач має стабільний дохід та має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2024 року у справі № 363/4630/24 про, що свідчить і надана ним довідка командира військової частини НОМЕР_1 №1935 від 17.09.2025 року згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для зменшення аліментів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 СК України, ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення аліментів на утримання доньки – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Роменським МРВ УМВС України у Сумській області 08.01.2002 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП? НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головуючий:        Баличева М.Б.