ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/263/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.09.2025, (суддя суду першої інстанції Лазаренко М.С.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №280/263/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Запорізький окружний адміністративний суд ухвалою від 01.09.2025 задовольнив заяву Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про заміну боржника у виконавчому листі у справі № 280/263/25. Здійснив заміну боржника у виконавчому листі у справі №280/263/25 з Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Не погодившись з ухвалою суду Головне управління ПФУ в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви Департаменту соціального захисту населення ЗМР про зміну боржника у виконавчому листі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в даному випадку Департамент не припинений у визначеному Законом порядку та не вибув із спірних правовідносин, також зазначено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не є його правонаступником. 
Департамент соціального захисту населення ЗМР подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також доводи відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у справі №280/263/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду у даній справі.
18.06.2025 зазначене рішення набрало законної сили.
22.07.2025 Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради подано до Запорізького окружного адміністративного суду заяву про заміну боржника у справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012, 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б). В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог» Пенсійний фонд України, починаючи з 01 липня 2025 року забезпечує призначення та виплату державних допомоги, в тому числі, державної допомоги при народженні дитини.
Вирішуючи заяву про заміну боржника у виконавчому листі суд першої інстанції виходив з того, що наявними є підстави для заміни боржника у виконавчому листі з Департаменту соціального захисту населення на ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Статтею 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
За змістом частин першої та другої статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII обумовлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У постанові від 22.01.2020 у справі № 2а-15057/09/2670 Верховний Суд указав, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції (постанова Верховного Суду у від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270).
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Указані правові висновки щодо правонаступництва зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №9901/348/19.
Судом встановлено, що за змістом постанови Кабінету Міністрів України від 23.06.2025 № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог» функції призначення і виплати державних допомог, у тому числі, державна допомога при народженні дитини, з 01.07.2025 передані Пенсійному фонду України. Відповідальними за організацію та забезпечення реалізації експериментального проекту визначено обласні, районні, районні у мм. Києві та Севастополі державні адміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад (за згодою) через свої структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, Пенсійний фонд України.
Ураховуючи викладене, з 01.07.2025 призначення та виплата допомоги покладена на органи Пенсійного фонду України за місцем проживання отримувача такої допомоги, відтак в даному випадку з переходом повноважень на нарахування та виплату соціальної допомоги до органів ПФУ відбулось адміністративне процесуальне прованаступництво.
Позивач проживає у м. Запоріжжя, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що повноваження з розгляду заяв про призначення виплати допомоги при народженні дитини покладені на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування ухвали суду – відсутні. 
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.09.2025 в адміністративній справі № 280/263/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай