Справа № 755/4744/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 31 березня 2026 року, укладену в кримінальному провадженні № 12026100060000135, між прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою смт. Володарка Володарського району Київської області, громадянкою України, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимою, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 , 
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Так, у невстановленому досудовим розслідуванням часу та місці, у ОСОБА_4 , разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, визначивши вчинення злочину як основне джерело для здобуття коштів для свого існування, з метою особистого збагачення, виник умисле на вчинення умисного злочину, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе від громадян, які мають намір здійснити реєстраційні дії, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення адміністраторами територіальних сервісних центрів РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві в обхід загальноприйнятої процедури здійснити реєстраційні дії з транспортними засобами.
Для цього, вона налагодила відповідне спілкування з невстановленим посадовими особами територіального сервісного центру № 8045 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, який розташований у м. Київ по вул. Павла Усенка, 8, з метою подальшого його афішування та використання у власних корисливих цілях.
Водночас встановлено, що посада адміністратора територіального сервісного центру № 8045 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві відноситься до посад державної служби категорії «В».
Крім того, згідно із посадовою інструкцією, адміністратор територіального сервісного центру № 8045 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві виконує наступні посадові обов`язки: надає адміністративні послуги у межах компетенції МВС з дотриманням визначеного діючим законодавством порядку та консультації громадянам з питань надання послуг, віднесених до компетенції сервісних центрів МВС; персонально відповідає за ввічливе та коректне ставлення до громадян, недопущення неділових стосунків, порушень антикорупційного законодавства; здійснює надання адміністративних послуг з використанням системи керування електронної черги.
За дорученням безпосереднього керівника розглядає звернення і запити, заяви і скарги громадян, опрацьовує іншу службову документацію, а також звернення, запити громадян, правоохоронних та інших органів влади, підприємств, установ, організацій різних форм власності, адвокатів, нотаріусів щодо надання інформації з Єдиного державного реєстру МВС.
Забезпечує відповідно до законодавства в межах компетенції захист інформації з обмеженим доступом; зберігає в таємниці та нікому не повідомляє ввірені йому для роботи персональне ім`я користувача та пароль доступу до відповідних реєстрів та баз даних.
Водночас встановлено, що територіальні сервісні центри МВС входять до системи сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України та функціонують у структурі Головного сервісного центру МВС, діяльність якого регламентується Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України №1393 від 07.11.2015 (у редакції наказу МВС від 26.11.2018 № 955).
Відповідно до зазначеного Положення Головний сервісний центр МВС та регіональні сервісні центри МВС забезпечують надання адміністративних послуг громадянам у сфері безпеки дорожнього руху та обліку транспортних засобів, організовують діяльність територіальних сервісних центрів, ведення відповідних державних реєстрів, оформлення та видачу документів, пов`язаних з реєстрацією транспортних засобів та їх обліком.
Згідно із посадовими обов`язками адміністратор територіального сервісного центру МВС:
• здійснює прийом громадян та надання адміністративних послуг, віднесених до компетенції сервісних центрів МВС;
• приймає та перевіряє документи, подані для проведення реєстрації, перереєстрації або зняття з обліку транспортних засобів;
• проводить перевірки поданих документів за відповідними інформаційними системами та державними реєстрами;
• формує та оформлює документи, необхідні для проведення адміністративних процедур у сфері обліку транспортних засобів;
• вносить відповідні відомості до Єдиного державного реєстру МВС;
• забезпечує оформлення та видачу свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та інших документів, що належать до компетенції сервісних центрів МВС;
• приймає рішення щодо надання або відмови у наданні відповідних адміністративних послуг.
Враховуючи викладене, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, адміністратор територіального сервісного центр у № 8045 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві здійснює функції представника влади, постійно обіймає в органах державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій та є службовою особою. 
У той же час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_6 за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.
На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.02.2026, здійснила спілкування з громадянином ОСОБА_6 , який мав намір здійснити перереєстрацію належного йому транспортного засобу OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , на нового власника ОСОБА_7 .
Під час вказаного спілкування ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 , що має можливість вплинути на прийняття рішення службовими особами територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, з метою здійснення реєстраційних дій щодо транспортного засобу без дотримання загальноприйнятої процедури електронної черги.
Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 , що вартість її послуг за здійснення впливу на працівників територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, з метою проведення реєстраційних дій щодо транспортного засобу поза встановленою процедурою, становитиме 4000 гривень.
Розуміючи незаконність вищезазначених дій ОСОБА_4 , та усвідомлюючи, що ОСОБА_4 має реальні можливості та необхідні зв`язки вплинути на посадових осіб територіального сервісного центру № 8045 (на правах відділу) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, ОСОБА_6 , звернувся до ДВБ НП України з відповідною заявою, та був залучений у межах кримінального провадження до конфіденційного співробітництва, після чого повідомив ОСОБА_4 свою згоду щодо надання неправомірної вигоди в сумі 4 000 грн. за надану нею раніше обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення адміністратором територіального сервісного центру № 8045 (на правах відділу) РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, з якими ОСОБА_4 мала тісні та довготривалі зв`язки та якими користувалася у власних злочинних та корисливих цілях, про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_7 в обхід загальноприйнятої процедури.
У подальшому, в межах кримінального провадження та під контролем правоохоронних органів, 21.02.2026 ОСОБА_6 прибув до територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, де зустрівся з ОСОБА_4 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за здійснення впливу на прийняття рішення службовими особами територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, 21.02.2026 близько 13 год. 23 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , піднявся на другий поверх вказаної установи та зайшов до службового кабінету адміністратора.
У зазначеному кабінеті на той момент перебували ОСОБА_4 та адміністратор територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, яка відповідно до своїх посадових обов`язків є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Перебуваючи у вказаному службовому кабінеті та діючи відповідно до вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_4 передав адміністратору свій паспорт громадянина України, після чого остання надала йому на підпис документи, необхідні для проведення адміністративної процедури перереєстрації транспортного засобу.
Надалі, близько 13 год. 29 хв., перебуваючи у тому ж службовому кабінеті адміністратора територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_6 та передала йому у руки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оформлене за результатами проведеної адміністративної процедури.
Під час передачі зазначеного документа ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, висловила вимогу ОСОБА_6 про необхідність передати їй грошові кошти у сумі 4 100 (чотири тисячі сто) гривень як неправомірну вигоду за раніше обіцяний та виконаний нею вплив на службових осіб територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві за проведення адміністративної процедури перереєстрації транспортного засобу поза загальноприйнятою процедурою.
У подальшому, 21.02.2026 близько 13 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 4 100 (чотири тисячі сто) гривень, чим довела свій злочинний умисел до кінця.
У подальшому, після вчинення раніше кримінального правопорушення, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди за здійснення впливу на прийняття рішення службовими особами територіального сервісного центру МВС, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.03.2026, повторно сформувала злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме службовими особами територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві.
Зокрема встановлено, що 03.03.2026 ОСОБА_6 мав намір придбати транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», 1995 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , у зв`язку з чим звернувся до ОСОБА_4 , яка займається сприянням у переоформленні транспортних засобів у територіальному сервісному центрі № 8045, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 8.
Під час спілкування ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 , що має можливість забезпечити проведення реєстраційних дій щодо зазначеного транспортного засобу поза встановленою процедурою електронної черги, використовуючи свої зв`язки із працівниками територіального сервісного центру, та повідомила, що вартість її послуг становитиме 4 000 гривень як неправомірної вигоди за здійснення такого впливу.
У подальшому, в межах кримінального провадження та під контролем правоохоронних органів, 04.03.2026 ОСОБА_6 прибув до територіального сервісного центру № 8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, де зустрівся з ОСОБА_4 .
У службовому кабінеті ОСОБА_4 організувала проведення адміністративної процедури перереєстрації транспортного засобу Volkswagen Passat, після чого ОСОБА_6 було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оформлене на його ім`я.
Після завершення зазначеної процедури ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 про необхідність передати їй грошові кошти у сумі 4 000 гривень як неправомірну вигоду за здійснення впливу на службових осіб територіального сервісного центру.
У подальшому, 04.03.2026 близько 12 год. 13 хв., перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру №8045 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, ОСОБА_6 після того, як працівники ТСЦ №8045 РСЦ в м. Києві, на яких ОСОБА_4 здійснила вплив, вчинили відповідні реєстраційні дії, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, чим довела свій злочинний умисел до кінця, після чого злочинну діяльність ОСОБА_4 було припинено правоохоронними органами.
Так, 31 березня 2026 року, між прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі її захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений повністю дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Обвинувачена зобов`язується:
- під час судового провадження беззастережно визнати обвинувачення за обставин, викладених в обвинувальному акті;
- зробити добровільний внесок у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень для забезпечення потреб Сил безпеки і оборони України, які здійснюють заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України під час правового режиму воєнного стану, а саме: сплатити 100 000 (сто тисяч) гривень на реквізити спеціального рахунку Національного банку України для підтримки Збройних Сил України: IBAN НОМЕР_5, отримувач - Національний банк України, код отримувача - 00032106, призначення платежу: «Підтримка Збройних Сил України», - не пізніше 1 (одного) місяця з дня укладення угоди про визнання винуватості; невідкладно письмово поінформувати суд та прокурора про сплату цих коштів із наданням копії відповідного підтвердного документа.
Зокрема, ОСОБА_4 в ході досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, та здійснила добровільний внесок у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень для забезпечення потреб Сил безпеки і оборони України, що підтверджується наданою суду квитанцією.
Угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України - у вигляді штрафу в розмірі п`ять тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93 500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні сторони угоди просили її затвердити та зазначили, що ними остаточно узгоджені істотні обставини, що мають значення для даного кримінального провадження, міра покарання.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, дослідивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою, приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 369-2 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
У підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. ОСОБА_4 повністю визнала винуватість в пред`явленому їй обвинуваченні.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони повністю усвідомлюють її зміст.
За змістом угоди обвинувачена ОСОБА_4 усвідомлює і розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для її сторін є:
- обмеження прав прокурора, обвинуваченої на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;
- відмова обвинуваченої від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.
Суд також встановив, що кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних діянь обвинуваченої, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.
У судовому засіданні обвинувачена у присутності захисника беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді про визнання винуватості, підтвердження цих обставин обвинуваченою у присутності захисника дають суду підстави для висновку про існування фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Згідно з пунктом 2-1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинувачуваним може бути укладена у корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано).
Зокрема, згідно наданої угоди, що також підтверджено прокурором у підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що обвинувачена ОСОБА_4 активно сприяла розкриттю злочину, та добровільно перерахувала 100 000 гривень на забезпечення потреб Сил безпеки і оборони України.
За таких обставин укладання прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_4 не суперечить вимогам п. 2-1 частини четвертої статті 469 КПК України. 
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано).
Судом встановлено, що шкода кримінальним правопорушенням не завдана. 
Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.
Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідають інтересам суспільства з огляду на таке. 
Затвердження угоди мінімізує час для розгляду кримінального провадження у загальному порядку, витрати державних ресурсів та особистих ресурсів учасників. 
Затвердження угоди свідчитиме про ефективне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченої до відповідальності, з метою її виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та усвідомлення невідворотності покарання за вчинені правопорушення.
Обвинувачена ОСОБА_4 , а також її захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.
Прокурор також вказала на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченої.
На підставі цього суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. 
Наведене свідчить про виконання обвинуваченою зобов`язання щодо беззастережного визнання своєї винуватості в обсязі висунутого обвинувачення.
Визначений в угоді про визнання винуватості обов`язок щодо внесення добровільного внеску в розмірі 100 000 гривень ОСОБА_4 виконано в повному обсязі, що підтверджується наданою суду та прокурору квитанцією. 
Тобто, обвинувачена підтвердила виконання взятих на себе за угодою зобов`язань у цій частині.
За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання із застосуванням статей 66, 67 КК України.
При узгодженні покарання сторони врахували, що ОСОБА_4 :
- щиро розкаялась у вчиненні інкримінованого їй злочину, активно сприяла його розкриттю, злочин нею вчинено внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин; обставин, що обтяжують покарання не встановлено; 
- ОСОБА_4 надавала фінансову та майнову допомогу підрозділам Збройних Сил України, в тому числі до повідомлення про підозру, а також погодилась на перерахування 100 000 грн. на потреби Збройних Сил України, має на утриманні неповнолітню дитину інваліда з дитинства;
- раніше не судима;
- на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням встановлених обставин угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченою відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених частиною сьомою статті 474 КПК України.
Тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченій узгодженого покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Враховуючи вказані обставини та дані про особу ОСОБА_4 в сукупності з низкою пом`якшуючих обставин, суд вважає, необхідним затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ять тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93 500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Арешт, який було накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2026 року, слід скасувати повністю.
Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлено.
Обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2026 року щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - скасувати.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 370, 374, 376, 468-476 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2026 року, укладену в кримінальному провадженні № 12026100060000135, між прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю її захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ять тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93 500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.
Застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком суду законної сили - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2026 (справа № 757/15028/26-к) - скасувати.
Речові докази: 
-грошові кошти на загальну суму 4000 гривень, номіналом купюр по 1000 гривень у кількості 4 шт. з серійними номерами КД 7207524, КД 7207525, КД 7207526, КД 7207527 - повернути Київському міському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Володимирська, 15, місто Київ, 01601);
-грошові кошти на загальну суму 2500 гривень, номіналом купюр по 1000 гривень у кількості 2 шт. з серійним номером ЗЛ 2888654, ЗР 9534893, номіналом купюр по 200 гривень у кількості 2 шт. з серійним номером ЄЖ 3972005, БК 3747041, номіналом купюр по 100 гривень у кількості 1 шт. з серійним номером АП 2608353, мобільний телефон марки «Ірhone» моделі «17 Рrо Мах», помаранчевого кольору в чохлі помаранчевого кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути власнику;
-пакет документів для перереєстрації транспортних засобів на нової власника, за заявою №2629263533 від 04.03.2026 та пакет документів для перереєстрації ТЗ на нового власника, за заявою №2627330798 від 21.02.2026, флеш-накопичувачі - зберігати в матеріалах кримінального (наглядового) провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1