ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 708/388/26 Суддя (судді) першої інстанції: Попельнюх А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Попової О.Г., суддів: Говоруна О.В., Чуприни О.В. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області із позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (надалі по тексту також - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕНА № 6893046 та кваліфіковано його дії за 10 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6893046 від 23.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП.
Надіслано справу відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
У іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного бюджету судовий збір у сумі 332,80 грн (триста тридцять дві гривні 80 коп.).
Направляючи справу на новий розгляд, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість достеменно визначити відсутність у діях ОСОБА_1 кожного із виявлених інспектором Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області порушень Правил дорожнього руху. Натомість визначена під час винесення постанови від 23.03.2026 об`єктивна сторона вчиненого порушення, визнаного як більш серйозного правопорушення із числа вчинених, та за вчинення якого ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності, не відповідає визначеним вимогам Правил дорожнього руху, що обумовлює необхідність скасування такої. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та закрити провадження у адміністративній справі. 
Зазначає, що постанова поліції не є беззаперечним доказом правопорушення. Якщо до постанови не додано відеозапис, фотоматеріали або свідчення, які чітко фіксують порушення, суд скасовує таку постанову (Постанова ВС від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а). До матеріалів постанови не надано підтвердження законності зупинки автомобіля, а відповідно і всіх послідуючих дій поліцейського. 
Зазначає, що розгляд справи інспектором здійснено формально, без роз`яснення прав, надання можливості захиститися, без вимірювання зросту дитини.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження, витребувано матеріали адміністративної справи із Чигиринського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 призначено справу до судового розгляду у письмовому провадженні.
Від Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, рішення суду першої інстанції винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи. На думку відповідача, судом вірно застосовано норми процесуального і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму судовому рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.
Додатково, відповідач наголошує, що до постанови про адміністративне правопорушення вчинене позивачем було долучено відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського. При огляді відео встановлено, що працівником поліції на "блок посту" зупинено ТЗ під керуванням позивача, роз`яснено причину зупинки, запропоновано надати відповідні документи на право керування ТЗ, у той момент на передньому сидінні у салоні автомобіля сидів пасажир (дитина). При розмові із позивачем, останній на запитання який вік дитини та зріст, повідомив що йому 11 років. 
Також відповідач зазначив, що до адміністративного позову позивач надав медичну довідку форми (№ 095/о) № 258 видану 26.03.2026, про те що Постригань Ярослав має зріст 146 см. 
Таким чином працівники ГУНП у Вінницькій області діяли в межах та у спосіб встановлений законодавством, тому підстав для скасування рішення Чигиринського районного суду Черкаської області немає.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.03.2026 інспектором Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Диченком О. М. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6893046 відносно ОСОБА_1 за ч. 10 ст. 121 КУпАП.
У вказаній постанові зазначено, що підставою її винесення став установлений факт, що ОСОБА_1 23.03.2026 о 17:11 год на трасі М-30 с. Краснопілка керуючи транспортним засобом перевозив дитину зріст якої менше ніж 145 см та не досягнув 12 річного віку без дитячого крісла та без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину. Також водій не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 ПДР «Стоп контроль», проїхавши без зупинки, а водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1.ґ ПДР, та п. 2.1.11 ПДР.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з п.1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).
Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; ...».
Предметом розгляду адміністративної справи є вчинене позивачем адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього. руху зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 10 ст. 121 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил перевезення дітей.
Підпунктом «б» п. 21.11 ПДР України забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.
Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 10 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.ч. 3-4 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу вебсайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).
Щодо правомірності зупинки транспортного засобу та перевірки документів, колегія суддів зазначає наступне.
Так, на даний час в Україні діє воєнний стан, у зв?язку з чим повноваження поліцейських розширені, про що внесені зміни на законодавчому рівні.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 49/2024 від 05.14.2024 року, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1X (зі змінами, внесеними Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2023 року № 3564-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану"
Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Крім того, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України № 389-VIII від 12.05.2015 року «Про правовий режим воєнного стану».
Порядок встановлення особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1455 (далі - Порядок № 1455), визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Згідно з п.п. 1 п. 20 Порядку №1455, заходи з контролю в?їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Згідно п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 (далі Порядок № 1456), право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Відповідно до п.10 Порядку № 1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в?їзду/виїзду.
Враховуючи, те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, у зв?язку з цим відбулась зміна повноважень та обов?язків поліцейських, зокрема управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, а тому дії поліцейських, зокрема щодо зупинки транспортних засобів, перевірки документів, є цілком законними та жодним чином не суперечать чинному законодавству.
На підставі викладеного, колегія суддів, зазначає, що під час апеляційного розгляду справи не знайшли підтвердження доводи апелянта про те, що уповноважена особа не мала права зупиняти автомобіль позивача, який рухався через блокпост поблизу с. Краснопілка, Гайсинського району. 
Так, 23.03.2026 о 17:11 год на трасі М-30 на блокпосту поблизу с. Краснопілка, Гайсинського району, Черкаської області, поліцейськими було зупинено транспортний засіб марки NISSAN, номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала позивач. 
Зупинка транспортного засобу позивача була зумовлена проїздом через не виконання позивачем вимоги дорожнього знаку 3.41 ПДР «Стоп контроль» та проїзд без зупинки.
Також, після зупинки транспортного засобу, поліцейськими було виявлено, що водій керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1.ґ ПДР, та п. 2.1.11 ПДР.
Під час з?ясування обставин поліцейський виявив, що ОСОБА_1 перевозив у транспортному засобі дитину зріст якої менше ніж 145 см та не досягнув 12 річного віку без дитячого крісла та без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу, чим порушила вимоги п. 21.11 б) ПДР.
Водію було повідомлено, що за вчинене ним правопорушення передбачена адміністративна відповідальність. В подальшому за вказане порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 21.11 б) ПДР, відносно позивача було винесено оскаржувану постанову серії ЕНА № 6893046 від 23.03.2026.
Згідно п. 21.11 б) ПДР забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.
Таким чином, позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП, а саме: порушення правил перевезення дітей - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів звертає увагу на надані пояснення представника відповідача, а саме на те, що у п. 5 (в частині суть та обставини правопорушення) під час винесення оскаржуваної постанови, було допущено технічну описку, а саме замість « 150 см», вказано « 145 см». Зазначена помилка є саме технічною опискою, адже поліцейський під час спілкування з позивачем повідомляв останньому, що зросту в 145 см не достатньо для перевезення дитини без використання дитячих утримуючих систем, що свідчить про вірне встановлення останнім всіх обставив справи.
Також, позивач долучив до матеріалів справи довідку медичного закладу № 258, у якій вказано, що зріст Постриганя Ярослава визначений 146 см станом на 26.03.2026, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП.
Враховуючи фактичні обставини цієї справи, окремі недоліки оформлення постанови у справі про адміністративні правопорушення не можуть розглядатись як підстава для її скасування чи направлення на новий розгляд до органів поліції, адже зі змісту постанови серії ЕНА № 6893046 від 23.03.2026 встановлена суть порушення, а також наявні усі обов?язкові відомості вчиненого правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 537/1214/17 та від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про необхідність скасування постанови та направлення її на новий розгляд до ГУ НП у Вінницькій області не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення від 30.04.2026 в цій частині підлягає скасуванню. 
Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови до об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Дослідивши відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, колегія суддів встановила, що надане відео фіксує розгляд справи поліцейський не з моменту вчинення правопорушення, а зі спілкування позивача з поліцейським після зупинки автомобіля (точний час спілкування вказаних осіб до моменту початку наданого відео колегії суддів невідомий). На відео поліцейським запропоновано позивачу надати відповідні документи на право керування ТЗ, страховий поліс, у той момент на передньому сидінні у салоні автомобіля сидів пасажир (дитина). При розмові із позивачем, останній на запитання який вік дитини та зріст, повідомив що йому 11 років. Після вказаного діалогу, поліцейський повідомив позивача, що він скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП, роз`яснив порядок сплати штрафу та строки оскарження такої постанови. Після цього склав та вручив позивачу постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
В порушення вищевказаних вимог закону, на що позивач посилається в апеляційній скарзі, поліцейський не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не з`ясував наявність або відсутність клопотань, не запропонував надати пояснення, через проміжок часу лише оголосив постанову після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП), чим грубо порушив визначену законом процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, позбавивши позивача можливості реалізувати свої права зокрема, право на отримання правової допомоги, право надання пояснень, заявлення клопотань, що мало б передувати факту складання постанови.
В оскаржуваній постанові відсутній підпис позивача в графу про роз`янення йому прав, передбачених ст.ст. 268, 289 КУпАП України.
Апеляційний суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Недотримання уповноваженою особою у процесі прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності визначеної процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді його справи, що є підставною для скасування постанови про адміністративне правопорушення.
За відсутності доказів додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення колегія суддів дійшла висновку, що поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі № 524/832/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки усім обставинам справи, зокрема дотриманню поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно і заповненню самої постанови у відповідності до вимог чинного законодавства.
З урахуванням встановлених у справі обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта щодо порушення вимог порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а оскаржувана постанова серії ЕНА № 6893046 від 23.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП прийнята з порушенням порядку та вимог, передбачених чинним законодавством.
Отже, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного по суті вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30.04.2026 у справі № 708/388/26 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6893046 від 23.03.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення за ч. 10 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Попова О.Г.

Суддя Говорун О.В.

Суддя Чуприна О.В.