П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31949/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року (суддя Катаєва Е.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.11.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), в якому просив:
- визнати протиправними дій в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та виплати позивачу з 01.04.2019 по 30.06.2019 індексації-різниці грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок 1078) та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію-різниці грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 30.06.2019 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині 4106,30 грн в місяць (з урахуванням раніше виплачених сум); 
- визнати протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати позивачу з 01.07.2019 по 07.06.2025 індексації-різниці грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію-різниці грошового забезпечення за період з 01.07.2019 по 07.06.2025 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині 4106,30 грн в місяць (з урахуванням раніше виплачених сум) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.04.2019 по 28.01.2020 включно з розрахунку 4106,30 грн в місяць.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 28.01.2020 включно з розрахунку 4106,30 грн в місяць.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.04.2019 року по 28.01.2020 року включно з розрахунку 4106,30 грн на місяць; зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 28.01.2020 включно з розрахунку 4106,30 грн на місяць; визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2024 по 07.06.2025 включно з розрахунку 4106,30 грн на місяць; зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 07.06.2025 року включно з розрахунку 4106,30 грн на місяць.
На думку апелянта, оскільки останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулося 01.03.2018 відповідно до Постанови № 704, відповідач має нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницу за період з 01.01.2024 по 07.06.2025 включно у розмірі 4106,30 грн на місяць. При цьому апелянт наполягає, що з 01.01.2024 порівняно з грошовим забезпеченням станом на 01.03.2018 розмір його посадового окладу залишався незмінним.

Відповідачі своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу, у тому числі з 31.08.2014 по 30.03.2019 в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова відповідно до наступних наказів: 
наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 29.08.2014 року №118 вирішено солдата ОСОБА_1 , водія аеромобільно-десантної роти, призначеного наказом Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова №11 від 23.08.2014 року на посаду курсанта інституту 30.03.2019 року, вважати таким, що вибув до нового місця служби;
наказом Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова №248 від 01.09.2014 року солдата ОСОБА_1 , якій прибув з військової частини НОМЕР_4 , призначеного на посаду курсанта, зараховано до списків особового складу.
наказом Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова №86 від 30.03.2019 року вирішено курсантів, які закінчили Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова та наказом МОУ від 30.03.2019 року №153 призначені на відповідні посади з присвоєнням військового звання «лейтенант», 30.03.2019 року виключити зі списків особового складу інституту та направити для подальшого проходження служби: лейтенанта ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . 
У період проходження служби в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова у позивача виникло право на індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 за період з 01.03.2018 року по 30.03.2019 року.
Наказом в/ч НОМЕР_1 від 01.04.2019 року №56 лейтенант ОСОБА_1 призначений наказом МОУ від 30.03.2019 року №153 на посаду помічника командира частини – начальника служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 , якій прибув із Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, зарахований з 01.04.2019 року до списків особового складу /ч НОМЕР_1 , справу та посаду прийняв.
Наказом в/ч НОМЕР_1 від 07.06.2025 року №156 вирішено майора ОСОБА_1 , помічника командира частини – начальника служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 , призначеного наказом Генерального штабу ЗСУ від 17.05.2025 року №492 старшого офіцеру відділу режимно-секретної діяльності командування сил підтримки ЗСУ вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби (м. Київ). З 07.06.2025 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
У зв`язку з не нарахуванням та виплатою відповідачем за період з 01.04.2019 по 07.06.2025 року індексації-різниці грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, позивач вважаючи порушеними свої права звернувся до суду.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в/ч НОМЕР_1 зобов`язана була нараховувати та виплачувати позивачу індексацію-різницю в розмірі 4106,30 грн на місяць з 01.04.2019 року до підвищення йому окладу за його посадою. Водночас судом було встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року у справі № 420/23318/25 було зобов`язано в/ч НОМЕР_1 перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 19.05.2023. Оскільки це рішення не набрало законної сили, суд відмовив у задоволенні позовних вимог за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 через передчасність.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078), передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.
Щодо "фіксованої" суми індексації, то у цих категорії справах Верховний Суд, внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання "індексації-різниці", а якщо так, то у якій сумі.
Для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Судом першої інстанції, що позивач 15.07.2025 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 (справа №420/23318/25), в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати здійснити: з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно перерахунок грошового забезпечення.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, 18.02.2026 набрало законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 року у справі №420/23318/25, яким позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 задоволений у повному обсязі.
Судове рішення мотивовано тим, що з 29.01.2020 розмір посадового окладу позивача та розмір окладу за військовим званням збільшився у зв`язку із зміною розміру прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Наведене повністю спростовує доводи апеляційної скарги про те, що з 01.03.2018 по розмір грошового забезпечення позивача є незмінним.
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 6 липня 2023 року у справі №560/6684/22, від 15 серпня 2023 року у справі №400/3784/22, підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Наведена позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.
Ураховуючи, що станом на час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/23318/25, грошове забезпечення позивача перераховано не було, суд позбавлений можливості встановити суму можливої індексації позивача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про передчасність позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених за період з 29.01.2020.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.
З огляду на що підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 та п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов