ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 920/1061/23(920/963/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О.В. - головуючий, Огороднік К.М., Погребняк В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
до 1) ОСОБА_1 
2) ОСОБА_2 
3) ОСОБА_3 
про стягнення 8 873,06 грн
за зустрічним позовом ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
про зобов`язання вчинити дії
в межах справи №920/1061/23
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заявлених вимог
1. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.10.2023 відкрито провадження у справі №920/1061/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт".
2. У межах зазначеної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі - ТОВ "ШК "Харківенергоремонт", позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідачі) 8873,06 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.05.2024.
3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх договірних зобов`язань перед позивачем щодо здійснення повної та своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по травень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку. 
4.  ОСОБА_2 подано до суду зустрічний позов з вимогою зобов`язати ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" списати з особового рахунку по квартирі АДРЕСА_1 8873,06 грн протиправно нарахованої заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.05.2024.
5. За змістом зустрічного позову ОСОБА_2 наголошує на тому, що ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" здійснено нарахування до сплати сум грошових коштів за ненадані послуги за відсутності достовірної технічної інформації (про наявність в місцях загального користування приладів та обладнання централізованої системи опалення, точно визначених площ приміщень будинку) за неоприлюдненим і неукладеним у встановленому законодавством порядку між сторонами договору на постачання теплової енергії.

Стислий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
6. Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.03.2025 первісний позов задоволено, присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 8 873,06 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.05.2024, а також по 807,47 грн судового збору з кожного відповідача. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
7. Судове рішення в частині вимог первісного позову мотивоване тим, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.05.2024. Крім того, суд врахував, що у зв`язку з відсутністю будинкового засобу обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1, нарахування споживачам здійснювалося розрахунково відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017 № 2119-VІІІ та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу № 315).
8. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відключення квартири позивачів за зустрічним позовом, що розташована в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє їх від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ними площі.
9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 скасовано рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2025 у цій справі. Прийнято нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов. Зобов`язано ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" списати з особового рахунку по кв. АДРЕСА_1 8873,06 грн протиправно нарахованої заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.05.2024. 
10. Суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що за адресою: АДРЕСА_1 в під`їздах відсутня система опалення та підвальне приміщення за проектом будинку і функціонування внутрішньобудинкових систем. Позивачем за первісним позовом не доведено надання належних послуг з постачання теплової енергії та споживання відповідачами таких послуг за спірний період у заявленому обсязі. Надані до матеріалів справи розрахунки та акти не доводять протилежного, тому заявлений до стягнення за первісним позовом борг є безпідставним.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
11. ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у цій справі та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.
12. За твердженням скаржника, судом апеляційної інстанції даний спір вирішено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права, при недостатньому дослідженні фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для його вирішення, та ненаданні цим обставинам відповідної правової оцінки. 
13. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не застосував розділ IV Методики № 315, за змістом якого при визначенні обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення використовується загальна площа місць загального користування та допоміжних приміщень (незалежно від наявності опалювальних приладів) у будівлі/ будинку.
14. Крім того, скаржник зазначав про відсутність правового висновку Верховного Суду України щодо питання застосування норм матеріального права у правовідносинах, пов`язаних зі стягненням заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, а саме: в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб.

Доводи інших учасників справи
15. Відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до частини третьої статті 295 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідком вирішення в межах справи про банкрутство спору за первісним позовом про стягнення на користь позивача (боржника в справі про банкрутство) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за зустрічним позовом про зобов`язання списати з особового рахунку протиправно нараховану заборгованість.
17. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами цієї справи:
- з 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006;
- предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації м. Шостка. Тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; 
- типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021;
- позивач в опалювальні періоди 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 роки надавав послугу з постачання теплової енергії, зокрема, для багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, в якому розташована квартира № 6, де зареєстровані відповідачі;
- квартира АДРЕСА_1 відключена від системи централізованого опалення будинку;
- до матеріалів справи позивачем надані розрахунки заборгованості за використану теплову енергію за період з листопада 2021 року по травень 2024 року включно, акти приймання теплоносія та акти перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника на загальну суму 8873,06 грн;
- докази оплати відповідачами вартості наданих послуг відсутні;
- відповідно до довідки КП ПВО "Енергія", підписаної КП ПВО "Енергія" Притико В.А., за адресою по АДРЕСА_1 в під`їздах відсутні система опалення та підвальне приміщення за проектом будинку. 
18. Місцевий господарський суд погодився з доводами позивача за первісним позовом про неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань з оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії у спірному періоді, у зв`язку з чим визнав обґрунтованим та задовольнив вимоги первісного позову. Визнавши правомірним нарахування плати за постачання теплової енергії, суд відхилив протилежні доводи зустрічного позову та відмовив у його задоволенні.
19. Суд апеляційної інстанції дійшов протилежних висновків, вказавши про те, що позивачем за первісним позовом не доведено факт надання послуг відповідачам у спірному періоді та споживання ними цих послуг, адже у під`їзді, де розташована квартира, в якій мешкають відповідачі, відсутні опалювальні прилади, відсутнє підвальне приміщення та функціонування внутрішньобудинкових систем. Крім того, суд визнав неналежними доказами надані позивачем за первісним позовом розрахунки та акти. Зокрема, суд зазначив, шо надані позивачем Акти перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія не підтверджують того, що система опалення в місцях загального користування та в допоміжних приміщеннях у заявлений період працювала, що в цей період функціонували внутрішньобудинкові системи, цими актами не визначено площу місць загального користування будинку № 7, що опалюється. Також до матеріалів справи долучені Акти від 23.10.2021, 27.10.2021, 31.10.2022, 04.11.2022, які подані до суду без перекладу на українську мову.
20. За змістом наведеного в касаційній обґрунтування позивач за первісним позовом вказує на неповне з`ясування судом апеляційної інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.
21. Перевіряючи правильність застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного у цій справі судового рішення, з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне.
22. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.
23. За загальним правилом, встановленим статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
24. Водночас статтею 634 ЦК України передбачено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
25. Зокрема, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 ЦК України).
26. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
27. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 названого Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
28. За змістом частини шостої статті 19 та статті 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. До основних обов`язків споживача теплової енергії, зокрема, віднесено додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.
29. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
30. В частині четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
31. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону (стаття 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
32. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (пункт 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
33. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 внесені зміни до постанови від 21.08.2019 №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.
34. Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
35. За встановленими у цій справі обставинами, текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії (Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії) 01.10.2021 розміщено на офіційному веб-сайті позивача та на офіційному веб-сайті Шосткинської міської ради.
36. На адресу позивача у встановлений Законом порядок та строк не надходило жодних рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги. Тому типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021 у силу вимог Закону.
37. Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
38. Поміж тим, вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.
39. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка наголошувала на тому, що належне їй приміщення має автономне опалення з відключенням системи опалення від будинкового теплопостачання. Вказані обставини не заперечувались позивачем.
40. Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), регулюють Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019) (далі - Правила), які визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
41. Відповідно до пункту 14 Правил відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
42. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу № 315).
43. В частині 3 розділу III Методики розподілу визначено, що розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
44. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
45. Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях.
46. З огляду на правову природу договору послуг, до предмету доказування входить факт надання виконавцем замовнику відповідної послуги, оскільки у разі ненадання послуги визначеної якості у замовника не виникає обов`язку з її оплати. Також для стягнення заборгованості за поставлену позивачем та фактично спожиту відповідачем теплову енергію, доказуванню підлягає обсяг спожитої теплової енергії та її вартість.
47. При цьому відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Разом з цим, вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі і має істотне значення для її правильного вирішення (подібна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 25.07.2019 у справі № 916/2267/17 (пункти 25, 27, 28) та підтримана в подальшому у постановах Верховного Суду від 11.03.2026 у справі № 920/1061/23(920/84/25), від 19.03.2026 у справі № 920/1061/23(920/960/25)).
48. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
49. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
50. Згідно з встановленими у цій справі обставинами, квартира № 6 в будинку АДРЕСА_1, де зареєстровані відповідачі за первісним позовом, відключена від системи централізованого опалення будинку. Поміж тим, обов`язок власника квартири, відокремленої від мереж централізованого теплопостачання, відшкодовувати витрати за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення чітко і послідовно закріплено в низці положень Правил обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання і Методики розподілу № 315. 
51. Відмовляючи у задоволенні первісного позову про стягнення спірної заборгованості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість наданого позивачем розрахунку, недоведеність факту надання відповідачам в спірний період послуг з постачання теплової енергії у заявленому обсязі на заявлену суму. При цьому суд наголосив на тому, що подані позивачем Акти перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія не підтверджують того, що система опалення в місцях загального користування та в допоміжних приміщеннях у заявлений період працювала, що в цей період функціонували внутрішньобудинкові системи, цими актами не визначено площу місць загального користування будинку АДРЕСА_1, що опалюється. Крім того, наявні в матеріалах справи Акти від 23.10.2021, 27.10.2021, 31.10.2022, 04.11.2022 подані без перекладу на українську мову.
52. Водночас, судом апеляційної інстанції не надано оцінки іншим доказам, наданим позивачем за первісним позовом на підтвердження факту надання послуги відповідачам у спірному періоді, зокрема:
- актам приймання теплоносія на опалювальний об`єкт буд. АДРЕСА_1, що підписані представником позивача за первісним позовом та директором КП ПВО "Енергія" Притикою В. А. як управителем багатоквартирного будинку, за змістом яких теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі буд. АДРЕСА_1 в опалювальні сезони 2023-2024 роки;
- актам перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2023-2024 років, що підписані представником позивача за первісним позовом та директором КП ПВО "Енергія" Притикою В. А. як управителем багатоквартирного будинку, за змістом яких під час перевірки роботи системи опалення по АДРЕСА_1 встановлено, що із системи опалення видалено повітря; стояки опалення прогріті.
- зведеній відомості витрат теплової енергії по АДРЕСА_1 та особовому рахунку відповідачів № 21339 по кв. 6 за опалювальні періоди 2021-2024 років;
- додатку № 2 до Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021, що містить інформацію про внутрішньобудинкову систему та гідравлічний режим теплової мережі в буд. АДРЕСА_1;
- зведеній відомості оплат за послуги з постачання теплової енергії в буд. АДРЕСА_1 з визначенням виду опалення по кожній квартирі, а також вибіркові виписки банківських установ, на підтвердження оплат на користь ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" за послугу з постачання теплової енергії за опалювальні сезони 2021-2024 років.
53. Так, зазначаючи про надані Акти приймання теплоносія на опалювальний об`єкт та перевірки роботи системи опалення (пункт 54 цієї постанови), оформлені у період 2021-2022 років, як неналежні докази з підстав їх складання на російській мові та ненадання позивачем відповідного перекладу вказаних доказів, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги та не надав правової оцінки іншим Актам приймання теплоносія на опалювальний об`єкт та перевірки роботи системи опалення, складеним у 2023 році на опалюваний сезон 2023-2024 років, які складені українською мовою.
54. Вказуючи на довідку, видану за підписом директора КП ПВО "Енергія" Притико В. А., як на беззаперечний доказ відсутності в під`їздах будинку № АДРЕСА_1 системи опалення, відсутності підвального приміщення за проектом будинку, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що згадана довідка датована 25.01.2022, натомість заборгованість за надані послуги, заявлена до стягнення за первісним позовом, нарахована за період з 01.11.2021 по 31.05.2024.
55. Також в матеріалах справи наявний лист-відповідь від 22.02.2024 за підписом директора КП ПВО "Енергія" Притико В. А. на звернення ОСОБА_2 про надання проекту будинку та інформації про належність до типової серії будинків. За змістом наданої відповіді, запитувана інформація та проектна документація в КП ПВО "Енергія" відсутні.
56. Тобто, суд апеляційної інстанції обмежився частковим врахуванням наданих позивачем доказів, які по суті стосуються частини заявленої до стягнення заборгованості, не врахувавши та не надавши оцінки іншим доказам щодо решти суми боргу.
57. Крім того, колегія суддів враховує, що визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення врегульовано розділом IV Методики розподілу згідно з наведеними в ній формулами, які застосовуються залежно від конкретних обставин, зокрема, наявності / відсутності проекту на будівлю / будинок, результатів енергоаудиту, даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах тощо.
58. Зокрема, в разі відсутності проекту на будівлю / будинок та результатів енергоаудиту, для визначення обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, враховується загальна площа місць загального користування та допоміжних приміщень незалежно від наявності опалювальних приладів. У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень тощо, зазначений обсяг теплової енергії може бути визначений спрощено: як відповідна частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі / будинку, розмір якої залежить від поверховості будівлі / будинку. Визначений таким чином обсяг теплоенергії повинен бути додатково скорегований з урахуванням площі приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі / будинку (пункти 7, 8, 9 розділу IV Методики розподілу).
59. Тобто, у правовідносинах щодо відшкодування власником квартири, відключеної від системи централізованого опалення, частини обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, відсутність проєктної документації на будинок або окремих відомостей щодо площ місць загального користування сама по собі не виключає застосування передбаченого Методикою розподілу способу визначення відповідного обсягу теплової енергії, якщо для цього наявні передбачені Методикою розподілу умови. Водночас правильність застосування такого способу та використаних у розрахунку показників підлягає перевірці судом з урахуванням усіх наданих сторонами доказів і стандарту доказування, визначеного процесуальним законом (подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у справі № 920/1061/23 (920/399/25) від 25.05.2026, яка підлягає врахуванню відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України).
60. Проте під час вирішення спору в цій справі суд апеляційної інстанції не дослідив надані учасниками справи докази, зокрема й ті, про які зазначалося вище, з точки зору підтвердження ними факту надання позивачем послуги з постачання теплової енергії, відповідності якості наданої у спірний період послуги конкретним вимогам, передбаченим законодавством і договором, у тому числі з урахуванням вимог щодо перевірки якості надання послуги з постачання теплової енергії, передбачених Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1145 від 27.12.2018. 
61. З огляду на викладене, слід погодитися з доводами скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не здійснив оцінку наданих позивачем за первісним розрахунків через призму положень розділу IV Методики розподілу № 315 та не навів правового обґрунтування, яке б спростовувало здійснений позивачем розподіл обсягів теплової енергії.
62. Без з`ясування вказаних обставин та оцінки наданих сторонами доказів не можливо визнати обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинам справи висновок апеляційного господарського суду про не доведення позивачем факту надання послуг з постачання теплової енергії за спірний період та отримання цих послуг відповідачами і, як наслідок, протиправність нарахування заявленої до стягнення суми боргу як підставу для відмови у первісному позові та задоволення зустрічного позову.
63. Застосований судом апеляційної інстанції підхід у з`ясуванні обставин справи та в оцінці доказів не відповідає встановленим ГПК України вимогам, за змістом яких обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
64. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
65. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
66. Вищевикладене у сукупності свідчить про те, що скасовуючи ухвалене місцевим господарським судом рішення у цій справі, судом апеляційної інстанції не спростовані висновки місцевого господарського суду. 
67. Очевидним є те, що скасувавши рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд у своїй постанові повинен був навести більш аргументовані доводи, аніж ті, що їх наведено місцевим господарським судом. Однак аналіз мотивувальної частини оскарженої постанови свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не знайшов спростування висновкам місцевого господарського суду.
68. Суд апеляційної інстанції не здійснив належну оцінку обставин справи та дослідження доказів, наданих обома учасниками справи, в їх сукупності та взаємозв`язку з урахуванням стандарту доказування вірогідності доказів, передбаченого статтею 79 ГПК України.
69. Згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
70 Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
71. Оскаржуване у цій справі судове рішення наведеним вимогам не відповідає, адже висновки суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на наданні належної правової оцінки (із наведенням у мотивувальних частинах судових рішень мотивів прийняття до уваги або відхилення) наданим позивачем до матеріалів справи доказам, якими він доводить обставини надання відповідної послуги, та поданим доказам на спростування факту отримання цієї послуги, що з огляду на імперативно визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, унеможливлює ухвалення остаточного рішення у цій справі.
72. Решта доводів касаційної скарги не впливає на викладені у цій постанові висновки. 
73. За результатами даного касаційного провадження колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зважаючи на вимоги касаційної скарги, остання підлягає частковому задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
74. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
75. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами скаржника, які відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови.
76. Тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
77. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене у цій постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого в межах заявлених позовних вимог, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Судові витрати
78. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 920/1061/23 (920/963/24) скасувати.
3. Справу № 920/1061/23 (920/963/24) передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк