Провадження № 2/742/2310/26 
Єдиний унікальний № 742/3046/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді -  Павлова В.Г., 
при секретарі судового засідання -  Рубан Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -
УСТАНОВИВ:
І. Суть справи.
04.06.2026 р. представник ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014-RO-82-44559735, відповідно до умов якого відповідачу на підставі заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту, а також паспорта споживчого кредиту, підписаних власноруч, відкрито картковий рахунок у гривні та надано кредит в сумі 20 740,91 грн, зі строком кредитування 48 місяців та фіксованою процентною ставкою 52,9% річних, а клієнт зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Надалі право грошової вимоги до відповідача неодноразово відступалося іншим фінансовим установам, а саме: 09.04.2020 р. - від АТ «Райффайзен Банк Аваль`до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» (договір №114/2-31-F); 07.10.2025 р. - від ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» до ТОВ «Санфорд Капітал» (договір № 1/07/10).
На підставі вище викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 79 496,32 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11 200,00 грн.
Відповідач відзиву на позов не подав.

ІІ. Процедура та позиція сторін.
Ухвалою судді від 05.06.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".
У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Суд на підставіст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що 11.02.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено шляхом підписання заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44559735. Зазначений договір підписаний кваліфікованим електронним підписом уповноважених осіб АТ «Райффайзен Банк Аваль» та електронним підписом Лепехи В.О.: 519737 + номер телефону/а.с.15-16 зв./.
Відповідно до умов укладеного договору АТ «Райффайзен Банк Аваль» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 740,91 грн строком на 48 місяців з фіксованою процентною ставкою 52,9% річних.
Використовуючи електронний підпис 519737 + номер телефону, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» на укладення договору надання кредиту №014-RO-82-44559735, підтвердивши таким чином, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації /а.с.21-22/.
Також використовуючи електронний підпис 519737 + номер телефону, ОСОБА_1 підписав 11.02.2020 р. Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, чим підтвердив ознайомлення з графіком платежів за кредитом /а.с.16/.
Одночасно з укладенням Кредитного договору відповідач уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір від 11.02.2020 р. добровільного страхування життя. Розмір страхового платежу за договором страхування становить 2 040,91 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк /а.с.19/.
Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20 740,91 грн., з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» страховий платіж від імені ОСОБА_1 в сумі 2 040,91 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку Позичальника.
В подальшому право вимоги за вказаним правочином неодноразово відступалося іншим фінансовим установам, а саме: 
-09.04.2020 р. - між АТ «Райффайзен Банк Аваль`та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-31-F. Також, між сторонами укладено ряд додаткових угод до договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020, а саме: 25.09.2020 додаткова угода №2, якою сторони продовжили строк дії договору до 09.10.2021 (включно) ; 08.10.2021 додаткова угода №5, якою сторони продовжили строк дії договору до 09.04.2022 (включно) /а.с.42-44/;
-07.10.2025 р. між ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 1/07/10 /а.с.38-41/. 
Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором №014-RO-82-44559735.
Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1/07/10 від 07.10.2025 р. за ОСОБА_1  за кредитним договором №014-RO-82-44559735 від 11.02.2020 р. мається заборгованість в загальному розмірі 79 496,32 грн, у тому числі: 20 404,21 грн заборгованості за тілом кредиту та 59 092,11 грн заборгованості за простроченими процентами. /а.с. 12/

ІV. Оцінка Суду.
Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені сторонами та погоджені ними, а також обов`язкові умови, передбачені законом.
Судом установлено, що 11.02.2020 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-RO-82-44559735 в електронній формі шляхом підписання відповідачем заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту, паспорта споживчого кредиту і графіку платежів із застосуванням одноразового ідентифікатора.
За змістом ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а використання одноразового ідентифікатора є належним способом підписання такого правочину та має правові наслідки, тотожні власноручному підпису. 
Сам по собі факт введення відповідачем одноразового ідентифікатора, направленого на його персональний номер телефону, у сукупності з подальшим отриманням та використанням кредитних коштів, свідчить про вільне волевиявлення на укладення договору та прийняття його умов.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строки та в порядку, визначені договором. Укладеним сторонами договором погоджено фіксовану процентну ставку у розмірі 52,9 % річних, що відповідає вимогам ст.1056-1 ЦК України.
Матеріалами справи підтверджується належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором, а саме перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 20 740,91 грн., що свідчить про реальність правовідносин та фактичне набуття відповідачем статусу боржника.
Разом із тим відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 07.10.2025 р. утворилась заборгованість у загальному розмірі 79 496,32 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 20 404,21 грн. та заборгованості за процентами у сумі 59 092,11 грн.
Судом установлено, що право вимоги за кредитним договором №014-RO-82-44559735 було послідовно відступлено: від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на підставі договору №114/2-31-F від 09.04.2020 р. з додатковими угодами, а в подальшому - від ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» до ТОВ «Санфорд Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №1/07/10 від 07.10.2025 р.
Надані договори відступлення, додаткові угоди та витяг з реєстру боржників підтверджують безперервність переходу права вимоги, належну індивідуалізацію боржника та обсяг заборгованості, що виключає сумніви щодо правонаступництва позивача. Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «Санфорд Капітал» є належним кредитором у спірному зобов`язанні та має право на судовий захист свого порушеного права.
Згідно ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від його виконання не допускається.
За змістом статей 1048, 1054 ЦК України право кредитодавця на нарахування передбачених договором процентів за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки за межами цього строку діє інший вид правовідносин - прострочення виконання зобов`язання, де застосуванню підлягають положення ст.625 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору №014-RO-82-44559735 від 11.02.2020 р. строк кредитування становить 48 місяців, а датою повернення кредиту визначено 11.02.2024 р.
Згідно з умовами договору продовження строку користування кредитом не є автоматичним та можливе лише за наявності відповідної пропозиції кредитодавця і вчинення позичальником дій, спрямованих на погодження такої пролонгації, зокрема сплати передбаченої договором комісії.
Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після укладення договору сторони досягли згоди щодо продовження строку кредитування, що позивачем було акцептовано пропозицію про пролонгацію кредиту, а також доказів сплати комісії за продовження строку користування кредитом чи вчинення інших дій, які відповідно до умов договору свідчили б про його пролонгацію.
За таких обставин суд дійшов висновку, що строк користування кредитом закінчився 11.02.2024 р., а підстави вважати його продовженим відсутні.
Відтак нарахування процентів за користування кредитом після закінчення встановленого договором строку кредитування не ґрунтується на належних доказах погодженого сторонами продовження строку дії кредитного договору.
Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування кредитом у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії, тобто до 11.02.2024 р.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період поза межами кредитного договору, відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 48 місяців, починаючи з 11.02.2020 р. по 11.02.2024 р., розмір яких складає 41 977,69 грн. (20 740,91 грн* 52,9% річних * 48 місяців), що узгоджується із розрахунком заборгованості до вказаного кредитного договору /а.с.57-58 зв./.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за договором №014-RO-82-44559735 від 11.02.2020 р. на загальну суму 62 381,90 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 20 404,21 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків – 41 977,69 грн., в іншій частині позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. /а.с.1/.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (78%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 076,70 грн.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
На підтвердження понесених витрат на надання професійної правничої допомоги позивачем подано договір № 1/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2024 р. з додатками , акт приймання передачі послуг з правничої допомоги, реєстр боржників, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги /а.с.11, 35-38 зв./.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, суд звертає увагу, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, яка полягала у складенні шаблонної позовної заяв, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, в розмірі 11 200 грн. є завищеними.
Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір з 11 200 грн. до 4 000 грн.
Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,141,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-44559735 від 11.02.2020 р. у розмірі 62 381(шістдесят дві тисячі триста вісімдесят одна) грн. 90 коп.
У  задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати у розмірі 2 076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 70 коп. судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (ЄДРПОУ 43575686 (юридична адреса: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49005);

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

Суддя         В.Г.Павлов