Справа №638/11707/25
Провадження № 2/638/1725/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Суслової К.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 87829,11грн., у тому числі:
-41 500,00грн. – авансового внеску;
-41 500,00грн. – штрафу;
-4 013,95грн. – інфляційних;
-815,30грн. – 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договору про наміри від 02.10.2024 в частині порушення умов щодо подальшого укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна у строки, обумовлені договором про наміри.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив.
02.10.20245 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір про наміри, відповідно до п.1.1 якого сторони цього договору домовились та зобов`язались у майбутньому укласти (нотаріально засвідчити) договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п.1.3 договору сторони домовились та зобов`язались укласти (нотаріально посвідчити) договір купівлі-продажу не пізніше 16 годин 00 хв. 10.10.2024. За домовленістю сторін нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу буде здійснюватись нотаріусом за адресою: проспект Незалежності, 7.
Час та дата нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу визначається усною домовленістю сторін, але не пізніше останнього строку, передбаченого п.1.3 договору.
Згідно п.1.5 договору узгоджена ціна об`єкта нерухомості – 33000 доларів США.
Відповідно до п.3.1 договору на підтвердження забезпечення виконання умов договору покупець передає, а продавець приймає в рахунок належних за договором купівлі-продажу платежів, грошову суму в розмірі 41500 грн., що еквівалентно 1000 доларам США.
Як зазначено в п.3.2 договору підписанням цього договору покупець підтверджує передачу грошової суми, обумовленої п.2.1 продавцю, а продавець – факт її отримання.
Згідно п.4.3 договору у випадку невиконання продавцем своїх обов`язків, грошову суму, яку він прийняв від покупця згідно п.3.1 договору, а саме, 41500грн., продавець зобов`язується повернути покупцю протягом трьох робочих днів, а також сплатити покупцю штраф в розмірі 100% від суми, зазначеної в п.3.1 договору, а саме 41500грн.
Договір підписаний з обох боків.

Разом з тим, відповідачем умови договору про наміри виконані не були, договір купівлі-продажу в строк, зазначений в п.1.3 договору, тобто до 10.10.2024 укладений не був. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж), яка передається покупцем продавцю, та яка включається до загальної ціни товару. Тобто, покупець сплачує ціну товару декількома частинами: перша частина (аванс) сплачується до отримання ним товару, інша частина - після. У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків, сума коштів сплачена як аванс має бути повернута покупцю.
Завдаток - це грошова сума, яку сплачує покупець продавцю в рахунок належних платежів, що мають бути сплачені ним за договором, з метою підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Як завдаток може також передаватися рухоме майно. Тобто, сума коштів, сплачена як завдаток (так само як і аванс), включається до загальної ціни товару. Відмінність завдатку та авансу полягає у наслідках, які настають у разі порушення умов договору однією із сторін (покупцем або продавцем).
З аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору, а тому гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця, відповідно до норми ч. 1 ст. 571 ЦК України.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом.
Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку, як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком.
За умови відсутності хоча б одного із вищевказаних критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми є не завдатком, а авансом.
За загальними правилами, у разі порушення умов договору покупцем, завдаток залишається у продавця. Але, якщо порушення зобов`язання сталося з вини продавця, то він зобов`язаний повернути покупцю завдаток, та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Якщо як завдаток було передано майно, продавець додатково має сплатити суму у розмірі вартості такого майна. Тобто, у такому випадку завдаток повертається у подвійному розмірі. Також, винна у порушенні зобов`язання сторона, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку. Якщо договором не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Статтею 571 ЦК України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків.
Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12, у якій зазначено наступне, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору.
Основний договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений не був. 
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 41500грн., які були передані позивачем відповідачеві, були передані в якості авансу, а відтак ці кошти підлягають поверненню.
Також позивач просить стягнути штраф у розмірі 41500грн.
Згідно положень ст..549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Як унормовано ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Як вже зазначалось, згідно п.4.3 договору у випадку невиконання продавцем своїх обов`язків, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф в розмірі 100% від суми, зазначеної в п.3.1 договору, а саме 41500грн.
Враховуючи викладене, вимога про сплату штрафу у розмірі грн.. також підлягає задоволенню.
Також позивачем до стягнення заявлено 4 013,95грн. – інфляційних та 815,30грн. – 3% річних.
Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальна сума інфляційних за період: листопад 2024 – квітень 2025 від суми боргу становить 3 790,41грн.
Загальна сума 3% річних за період з 16.10.2024 (враховуючи 3 робочі дні для повернення суми авансу згідно п.4.3 договору) по 28.04.2025 від суми боргу становить 797,45 грн..
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, але з огляду на помилковість розрахунків, підлягають задоволенню частково.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, та керуючись ст.2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.525, 526, ч.1 ст.530, 611, 625, 635 Цивільного кодексу України, 

ВИРІШИВ: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) 41 500,00грн. – авансового внеску; 41 500,00грн. – штрафу; 3 790,41грн. – інфляційних; 797,45 грн. – 3% річних.
В іншій частині – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) 1207,87грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено у встановленому законом порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       Р.О. Агапов