КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/89/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Новоархангельська селищна рада (вул. Центральна, б. 31, смт. Новоархангельськ, Голованівський район, Кіровоградська область, ЄДРПОУ 04367217)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
1) Визнати протиправною бездіяльність Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (код ЄДРПОУ 44089952), яка полягає у неприйнятті мотивованого рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.07.2025 року про внесення змін до рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року «Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства».
2) Зобов`язати Новоархангельську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області внести зміни до пункту 1 рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року (з урахуванням змін та доповнень, внесених рішенням сорок сьомої сесії селищної ради восьмого скликання від 16.11.2023 року № 3115), та викласти його у такій редакції: «п. 1. Продати громадянці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 11,1500 га, кадастровий номер 3523686000:02:000:0632, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, для ведення фермерського господарства (01.02.) за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці у розмірі 512 240,65 грн, згідно з витягом з нормативної грошової оцінки землі від 15.07.2025 року, з розстрочкою платежу строком на 10 років та сплатою 10 % від загальної суми вартості земельної ділянки першим платежем, що становить 51 224,07 грн.».
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй надано в постійне користування земельну ділянку площею 11,15 га., в межах згідно з планом, яка розташована на території сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. В 2023 році позивачка звернулась до відповідача із заявою про викуп вказаної земельної ділянки та 28.09.2023 року Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області прийнято рішення сорок четвертої сесії селищної ради восьмого скликання за № 2996 від 28.09.2023 року про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Рішенням сорок сьомої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання від 16.11.2023 року № 3115 «Про внесення змін до рішення № 2996 від 28 вересня 2023 року «про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства», змінено умови продажу, а саме: з розстрочкою платежу терміном на 1 рік та сплатою 30% від загальної суми вартості земельної ділянки першим платежем.
Позивачка, не погоджуючись з вказаним рішенням звернулась 07.07.2025 року повторно до відповідача з клопотанням «Про внесення змін до рішення № 2996 від 28 вересня 2023 року «про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства» з урахуванням нормативної грошової оцінки землі від 15.07.2025 року з розстрочкою платежу терміном на 10 років та сплатою 10% від загальної суми вартості земельної ділянки першим платежем.
Вказана заява була винесена на розгляд сімдесятої чергової сесії Новоархангельської селищної ради, за результатами голосування депутати не підтримали питання про внесення змін до рішення № 2996 від 28.09.2023 року, відтак таке рішення прийнято не було.
На думку позивачки, за результатами розгляду її заяви суб`єкт владних повноважень ухилився від виконання покладеного на нього обов`язку прийняти мотивоване рішення, обмежившись формальним неприйняттям рішення за результатами голосування, що за своєю правовою природою є протиправною бездіяльністю, а тому вона звернулась до суду із вказаним позовом.
Ухвалою від 14.01.2026 року було залишено без руху позовну заяву. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви та надав до суду докази сплати судового збору.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 44-45).
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, не спрямовані на захист порушеного права, а фактично мають на меті отримання позивачем більш вигідних умов придбання земельної ділянки шляхом судового примусу органу місцевого самоврядування до прийняття рішення у заздалегідь визначеній позивачем редакції. Відповідач вчинив усі необхідні дії: розглянув звернення, виніс питання на сесію, поставив на голосування. Результатом колегіального розгляду стало неприйняття рішення через відсутність необхідної кількості голосів. 
Відповідач звернув увагу суду, що неприйняття рішення за результатами голосування, на його думку, не є і не може бути формою бездіяльності органу місцевого самоврядування.
Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.48-58).
В подальшому представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що викладені у відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.
Просив позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.73-77).
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких наведено аргументи, аналогічні за змістом вказаних у відзиві (а.с.84-89).
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. 
Рішенням десятої сесії Новоархангельської районної ради народних депутатів від 27.04.2000 року видано ОСОБА_1 Державний акт на право постійного користування землею (державний акт серія КР 000085) та надано в постійне користування дві земельні ділянки площею 70,84 га., в межах згідно планом, яка розташована на території Скалівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.29-30).
В подальшому частина земельної ділянки площею 18,3 га була сформована як окрема земельна ділянка площею 11,1500 га, якій присвоєно кадастровий номер 3523686000:02:000:0632. 
На підставі заяви ОСОБА_1 від 06.09.2023 року Новоархангельською селищною радою на сорок четвертій сесії восьмого скликання було прийнято рішення № 2996 від 28.09.2023 року "Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства", яким вирішено продати позивачу земельну ділянку площею 11,1500 га за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці, без застосування розстрочки платежу. (а.с.18).
З урахуванням повторного звернення ОСОБА_1 , Новоархангельська селищна рада на сорок сьомій сесії восьмого скликання прийняла рішення № 3115 від 16.11.2023 року, яким було внесено зміни до рішення № 2996 від 28.09.2023 та встановлено можливість розстрочки платежу строком на один рік із зобов`язанням сплатити перший платіж у розмірі 30 % від загальної вартості земельної ділянки (а.с17). 
15.07.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась до Новоархангельської селищної ради із внесення змін до рішення № 2996, якими просила передбачити застосування іншої грошової оцінки земельної ділянки та встановити розстрочку платежу строком на 10 років із зменшенням першого платежу до 10 % від вартості земельної ділянки(а.с.59-61).
Вказане звернення позивачки було винесено на розгляд сімдесятої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання, що відбулася 14 серпня 2025 року.
З витягу з протоколу сімдесятої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання, 14 серпня 2025 року о 10:00 год. у смт Новоархангельськ слідує, що відбулося пленарне засідання зазначеної сесії, у якому фактично взяли участь 15 депутатів селищної ради.
Згідно з протоколом сесії, зазначене питання було винесено на розгляд.
За результатами поіменного голосування:
«за» — 3 депутати;
«проти» — 7 депутатів;
«утримались» — 0 депутат;
«не голосували» — 5 депутати;
«відсутні» — 9 депутатів.
Рішення прийнято не було (а.с.68).
Вказані обставини не є спірними між сторонами.
На переконання позивачки, відсутність належним чином оформленого рішення за результатами розгляду її заяви від 15.07.2025, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а тому вона звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1-2 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Глава 20 ЗК України регулює питання продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів.
Так, статтею 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), а також передача акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, в суборенду земельних ділянок державної власності, що були передані зазначеним господарським товариствам в оренду відповідно до статті 120-1 цього Кодексу, здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах у формі електронного аукціону) у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.
Не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди орендаря.
Відповідно до положень частини першої статті 128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Згідно з частиною другою вищевказаної статті громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.
Частиною третьою статті 128 ЗК України визначено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Жодних виключень із вказаної вище норми права законодавцем не визначено, що кореспондує обов`язку суб`єктів владних повноважень щодо неухильного дотримання вказаних вище строків щодо розгляду заяви (клопотання) з питань продажу земельних ділянок.
В силу частин 5-6 статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Частиною 8 статті 128 ЗК України визначено, що ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.
Так, матеріалами справи встановлено, що в 2025 році змінилась грошова оцінка земельної ділянки.
Разом з цим, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до частин 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Тобто, обов`язку органу місцевого самоврядування зі здійснення розгляду заяви (клопотання) зацікавленої особи з приводу продажу земельної ділянки комунальної власності протягом місячного строку, встановленому нормою частини 3 статті 128 ЗК України, кореспондує обов`язок скликання не рідше ніж один раз на місяць сесії сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення), районної чи обласної ради з питань відведення земельних ділянок, встановлений нормою частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування".
Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; та ін.
Відповідно до частини 2 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) здійснення інших повноважень у галузі земельних відносин відповідно до закону.
При цьому, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
З огляду на вищезазначені норми, питання продажу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Новоархангельська селищна рада.
Як встановлено судом, з витягу з протоколу сімдесятої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання, 14 серпня 2025 року о 10:00 год. у смт Новоархангельськ слідує, що відбулося пленарне засідання зазначеної сесії, у якому фактично взяли участь 15 депутатів селищної ради.
Згідно з протоколом сесії, зазначене питання було винесено на розгляд.
За результатами поіменного голосування рішення прийнято не було.
Суд критично оцінює посилання відповідача на вищенаведені обставини як на доказ відсутності бездіяльності відповідача, оскільки за наслідком розгляду заяви позивачки від 15.07.2025 не прийнято мотивованого рішення про внесення (або відмови у внесенні) змін до рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року "Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства". 
При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.07.2020 у справі №454/160/17, які полягають у тому, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акта органу місцевого самоврядування.
Невирішення відповідачем заяви позивачки про внесення змін до рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року "Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства", неголосування частини депутатів попри їх присутність за будь-який із можливих варіантів (за чи проти), неприйняття відповідного рішення відповідачем у визначений законом строк свідчить про протиправну бездіяльність Новоархангельської селищної ради.
При цьому, утримання від прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися відмовою у продажу земельної ділянки.
Таким чином, у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматися від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
Продаж земельної ділянки або відмова у її продажі є змістом відповідного індивідуального правового акту.
У свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви позивачки свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення.
За правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 у справі №800/304/17, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 15.07.2025.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 15.07.2025 та за наслідками її розгляду прийняти рішення по суті порушеного питання.
При цьому, позовні вимоги про зобов`язання Новоархангельську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області внести зміни до пункту 1 рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року (з урахуванням змін та доповнень, внесених рішенням сорок сьомої сесії селищної ради восьмого скликання від 16.11.2023 року № 3115), та викласти його редакції, визначеною позивачкою, задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що такі вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спрямовані на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За вказаних обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідної заяви, наданої представником позивача, матеріали справи не містять.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інші проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15 червня 2022 року у справі № 280/8547/20.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1317149 від 29.12.2025, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги №188 від 09.10.2025, однак сам договір про надання правничої допомоги №№188 від 09.10.2025, на підставі якого складено ордер, до суду не надано.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм можна зробити висновок, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат.
Враховуючи вищенаведену правову позицію, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15 червня 2022 року у справі № 280/8547/20, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), а їх відсутність є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, суд констатує, що відсутність у матеріалах справи договору про надання правничої допомоги №188 від 09.10.2025 унеможливлює стягнення у цьому рішенні витрат на правову (правничу) допомогу на користь позивачки.
Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1064,96 грн., відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 532,48 грн., за рахунок його бюджетних асигнувань, що є пропорційною частиною до задоволених вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Новоархангельської селищної ради (код ЄДРПОУ 04367217), яка полягає у неприйнятті мотивованого рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.07.2025 року про внесення змін до рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року «Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства».
Зобов`язати Новоархангельську селищну раду (код ЄДРПОУ 04367217) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.07.2025 року про внесення змін до рішення сорок четвертої сесії Новоархангельської селищної ради восьмого скликання № 2996 від 28.09.2023 року «Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства» та за наслідками її розгляду прийняти рішення по суті порушеного питання.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Новоархангельської селищної ради (код ЄДРПОУ 04367217) судовий збір в сумі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 коп).
Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО