Справа № 708/335/26
Провадження № 2/708/337/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 через свою представницю – адвоката Ракоїд Л. В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування поданого позовну зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне померлій майно та майнові права. Зокрема померлій належав земельний пай на 1,97 умовних кадастрових гектара та належав майновий пай.
28.03.2003 ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого належний їй земельний пай та майновий пай заповіла позивачці ОСОБА_1 .
Позивачка є спадкоємцем майна померлої першої черги за законом, оскільки є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Іншим спадкоємцем є відповідач у справі ОСОБА_2 , який із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, проте має зареєстроване місце проживання за місцем відкриття спадщини. 
Позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері прийняла, оскільки на час її смерті фактично проживала разом із нею за однією адресою. Проте нотаріальною конторою позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено через відсутність у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини. Також у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що разом із померлою ОСОБА_4 на момент смерті був зареєстрований її син ОСОБА_2 , який відповідно до ч. 3 чт. 1268 ЦК України спадщину прийняв. Проте на думку позивачки відповідач не може вважатися таким, що прийняв спадщину, оскільки у дійсності із померлою не проживав, із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки фактично спадкодавиця проживала разом із позивачкою за однією адресою. Наведені обставини виключають можливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав позасудовим шляхом, що стало підставою для звернення до суду. Тому просить суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7200 га, кадастровий номер 7125484500:01:001:0007, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 в порядку успадкування за заповітом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2925 га, кадастровий номер 7125484500:01:002:0356, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 30.04.2026 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. За ініціативою суду з архіву витребувані матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Чигиринської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явилися.
Представниця позивачки – адвокат Ракоїд Л. В. надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Проти заочного розгляду справи судом не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав.
За таких обставин суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивачки на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 
Спірні правовідносини виникли з питань спадкування, відповідно до їх правового регулювання застосовуються норми Книги Шостої Цивільного кодексу України «Спадкове право».
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На підставі ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про смерть від 20.01.2016, актовий запис № 3. Місцем смерті ОСОБА_4 зазначено м. Знам`янка Кіровоградської області.
Після її смерті на території Черкаського району Черкаської області відкрилась спадщина, до складу якої увійшло належне померлій майно, а саме земельна ділянка загальною площею 1,72 га (кадастровий номер 7125484500:01:001:0007), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку набуто ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 165272 від 15.04.2005, виданого на підставі рішення Чигиринської РДА від 08.09.2004 за № 179.
Також на день смерті померлій на праві власності належала земельна ділянка, розташована на території Черкаського району Черкаської області, площею 0,2925 га (кадастровий номер 7125484500:01:002:0356), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку набуто ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 165272 від 15.04.2005, виданого на підставі рішення Чигиринської РДА від 08.09.2004 за № 179.
За життя померла склала заповіт, відповідно до якого належний їй земельний пай згідно сертифіката серії ЧР № 0314522, виданого КСП ім. Дубового та майновий пай згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого Новоселицькою сільською радою на день смерті по закону ОСОБА_4 заповіла у власність ОСОБА_1 . Зазначений заповіт посвідчений Виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради, зареєстровано в реєстрі під № 60.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
З наданого суду свідоцтва про народження від 20.04.1973, виданого Новоселицьким сільським ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 6, судом установлено, що ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із укладенням шлюбу прізвище позивачки було змінено на ОСОБА_6 . У свою чергу відповідач у справі ОСОБА_2 є сином померлої, на підтвердження чого до матеріалів спадкової справи долучений повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00032782838 від 25.09.2021. 
Наведені обставини у сукупності підтверджують правомірність та обґрунтованість віднесення позивачки та відповідача до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Здійснення права на спадкування регламентовано нормами Глави 87 Цивільного кодексу України, відповідно до яких законодавцем визначені два шляхи прийняття спадщини, зокрема Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), або шляхом подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
На підставі ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З досліджених під час розгляду справи доказів судом установлено, що довідкою Суботцівскої сільської ради № 6045 від 22.11.2021 підтверджено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Також, відповідно до акту обстеження від 27.09.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 проживала та вела спільне господарство разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У свою чергу відповідач у справі ОСОБА_2 за місцем відкриття спадщини на момент її відкриття та протягом шести місяців після цього не проживав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідно наведені докази у сукупності дають суду підстави для висновку, що відповідач жодних дій для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вчиняв.
Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведених у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), під час розгляду яких суд виснував, що частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Реєстрація місце проживання відповідача за місцем проживання спадкодавця, не є свідченням прийняття спадщини, оскільки відповідач фактично не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. 
Згідно до частини 1 статті 1271 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Ураховуючи наведене та встановлений під час розгляду справи судом факт, що відповідач фактично не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та протягом встановленого законодавством строку заяву про прийняття спадщини не подавав, він вважається таким, що не прийняв спадщину. 
Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Ураховуючи, що до складеного ОСОБА_4 заповіту внесено її заповідальне розпорядження щодо майнових сертифікатів, які наразі не охоплені заявленими позовними вимогами, у свою чергу позовні вимоги стосуються земельних ділянок, відносно яких заповіт не складений, спадкування цього майна померлої може відбуватися за законом.
За таких обставин аналіз наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку дає підстави суду для висновку, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживала разом зі спадкодавицею за однією адресою та фактично спадщину прийняла, натомість через наявність зареєстрованого місця проживання відповідача разом зі спадкодавицею та не звернення позивачки із заявою про відкриття спадщини ОСОБА_1 позбавлена права на оформлення своїх спадкових прав у повному обсязі. Натомість суд не погоджується із заявленою вимогою у частині визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки судом під час розгляду справи установлено та підтверджено доказами, що позивачка протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вчинила юридично-значимі дії для її прийняття. За таких обставин надання додаткового строку для прийняття спадщини не вимагається, тому у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Наявне невизнане право позивачки за встановлених судом обставин підлягає судовому захисту, обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати у справі складаються із судового збору, сплаченого позивачкою під час звернення до суду. Натомість у позовній заяві позивачка не заявляла вимоги про відшкодовування судових витрат, у зв`язку із чим у суду відсутня необхідність розглядати питання про розподіл судових витрат між сторонами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 10, 30, 76-84, 258, 259, 263-265, 351-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7125484500:01:001:0007, для ведення товарного сільськогоподарського виробництва, площею 1,72 га.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7125484500:01:002:0356, для ведення товарного сільськогоподарського виробництва, площею 0,2925 га.
У іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники та їх адреси:
Позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_1 );
Представниця позивачки: адвокат Ракоїд Людмила Вячеславівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001164 від 20.06.2024, видане Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_2 );
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: суду не наданий, зареєстр.: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складений 08.06.2026.

Суддя      Андрій ПОПЕЛЬНЮХ