номер провадження справи 19/35/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 Справа № 908/644/26
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Давиденко Ірини Вікторівни, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАХТВЕРСАНД” про стягнення судових витрат по справі № 908/644/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАХТВЕРСАНД” (49000, м. Дніпро, вул. Акінфієва Івана, буд. 18, офіс 301, ідентифікаційний код 45214698)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО БУДЕКС” (69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, ідентифікаційний код 45365833)
про стягнення 85 568,96 грн 

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області надійшла заява (вх. 11864/08-08/26 від 01.06.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАХТВЕРСАНД» за підписом представника – адвоката Гудименко Ольги Миколаївни, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з професійної правничої допомоги з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО БУДЕКС” в розмірі 10 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.06.2026, вказану заяву передано на розгляд судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 03.06.2026 прийнято до розгляду заяву ТОВ «ФРАХТВЕРСАНД» про ухвалення додаткового рішення по справі №908/644/26, стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, ухвалено розглядати заяву без повідомлення учасників справи. 
Від відповідача відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду не надійшов. 
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАХТВЕРСАНД» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/644/26 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/644/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАХТВЕРСАНД” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО БУДЕКС” про стягнення 85 568,96 грн, за договором перевезення вантажів № 0101-02 від 01.01.2026, з яких 84 547,20 грн - основний борг, 332,74 грн - 3% річних, 689,02 грн - інфляційні збільшення.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.05.2026 по справі № 908/644/26 позовні вимоги задоволено повністю.
Питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не було вирішено.
Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Як вбачається з матеріалів справи та заяви ТОВ «ФРАХТВЕРСАНД», останнім було заявлено до стягнення судові витрати на правничу допомогу розмірі 10 000,00 грн.
Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивачем у позовній заяві було викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якому було зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000,00 грн.
Судом встановлено, що 09.03.2026 між Адвокатом Гудименко Ольгою Миколаївною (далі- Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРАХТВЕРСАНД» (далі-Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору, у відповідності із даним договором, який укладено у відповідності із ст. 59 Конституції України,адвокат приймає на себе обов`язок по наданню клієнтові захисту та правничої допомоги, а клієнт на себе обов`язок сплатити адвокату гонорар за надання захисту та правової допомоги.
Згідно з п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 Договору, Адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнта в органах МВС, органах прокуратури, органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України,Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення. Адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу Клієнту у всіх справах, які могли би бути пов`язані з Клієнтом, незалежно від його процесуального статусу в них (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачуваний, підсудний, свідок, скаржник тощо).
Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що вартість послуг визначається у Додатках до цього Договору. Після надання послуг за цим Договором Адвокатом, сторони складають та підписують Акт наданих послуг.
Сума гонорару Адвоката визначається залежно від фактичного обсягу наданих послуг та зазначається Сторонами в Акті наданих послуг. Гонорар сплачується протягом десяти робочих днів з дня підписання сторонами Акту наданих послуг ( п. 4.2 Договору). 
Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
28.05.2026 між позивачем та Адвокатом Гудименко О.М. було підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) з правничої допомоги №1 до Договору від 09.03.2026, згідно якого адвокатом Гудименко О.М. надано Клієнту наступні послуги : аналіз наданих Клієнтом документів, консультація щодо предмету позову, вартістю 3000,00 грн, підготовка позовної заяви, вартістю 7000,00 грн, всього 10 000,00 грн. 
Відповідно до приписів ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123); до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123); витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126); обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129).
Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим, суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).
Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,300грн є неспівмірним та достатньо завищеними. 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Правова позиція, наведена вище, викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18.
Оцінюючи обсяг наданих послуг, суд звертає увагу на те, що аналіз наданих Клієнтом документів, консультація щодо предмету позову вже є підготовкою до складання позовної заяви. Співставляючи вартість наданих послуг адвокатом в межах даної справі, розмір заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги обсяг поданих до суду процесуальних документів, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування судові витрати в частині надання правничої допомого у розмірі 10 000,00 грн очевидно не відповідають критеріям розумності, співмірності щодо участі адвоката у даній справі, обґрунтованим та співмірним суд вважає суму 5000,00 грн.
Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, з огляду на обставини справи, її складність, предмет та підстави, сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та реальності, є завищеною, з огляду на це, надаючи оцінку наведеному заявником переліку витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих доказів та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги, у відповідності до принципу диспозитивності та змагальності, суд приходить до висновку, що розмір понесених ТОВ «ФРАХТВЕРСАНД» витрат на оплату послуг професійного адвоката підлягає зменшенню до 5000,00 грн, що є справедливою та розумною компенсацією за надані послуги в даній категорії справ.
Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ: 

Заяву з обмеженою відповідальністю “ФРАХТВЕРСАНД” про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО БУДЕКС” (69096, м.Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, ідентифікаційний код 45365833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАХТВЕРСАНД” (49000, м. Дніпро, вул. Акінфієва Івана, буд. 18, офіс 301, ідентифікаційний код 45214698) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
В іншій частині заяви - відмовити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У зв`язку з постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці, додаткове рішення складено та підписано 17.06.2026.

Суддя І.В. Давиденко