Справа № 522/20858/25
Провадження № 2/522/3889/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Чорнухи Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, у якій позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину понесених витрат на придбання ноутбука в сумі, еквівалентні 110,85 євро, що за курсом НБУ становить 5363,12 гривень.
Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі виконавчого листа у справі № 522/10048/19 з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. У зв`язку з воєнним станом позивач з дитиною проживає в Республіці Болгарія, де дитина продовжує навчання дистанційно у Михайлівському ліцеї м. Одеси. Для навчання дитині потрібен ноутбук. 19.08.2025 позивач придбала ноутбук вартістю еквівалентною 221,70 євро. Відповідач відмовився компенсувати половину вартості ноутбука.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою Приморського районного суд м. Одеси від 20.10.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлений десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху. 
Недоліки позовної заяви були усунуті.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2025 відкрите провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
05.01.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Нєдова О.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому від просить у задоволенні позовної заяви відмовити. 
Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що згідно постанови Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року у справі № 522/10048/19 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Здобуття шкільної освіти ОСОБА_3 не є особливою обставиною, а покриття витрат на обов`язково необхідний для навчання ноутбук, має бути здійснено з аліментів, які сплачуються відповідачем, враховуючи, що їх розмір становить майже 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
05.02.2026 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач зазначила, що придбання ноутбуку було обумовлене необхідністю забезпечення навчального процесу дитині та безпосередньо спрямоване на реалізацію її фундаментального права на освіту. У цій справі витрати були здійсненій у зв`язку з необхідністю забезпечення дистанційного навчання дитини. Витрати на ноутбук є разовими, цільовими та не можуть бути покриті аліментами без шкоди для інших базових потреб дитини. Відповідач є платоспроможним. Витрати на придбання ноутбука відповідають найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).
Сторони із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не звертались.
З огляду на положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захи-щаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному пра-во на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедли-вий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд за-хищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син –  ОСОБА_3 , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданою повторно Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Постановою Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 у справі 522/10048/19 стягнуто із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень із урахуванням індексації щомісячно, починаючи із 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
13.08.2025 позивач придбала ноутбук Acer, вартістю 221,71 євро, що підтверджується копією інвойса № 2008183517 та фактури № 2008183517. Згідно копії транспортної накладної від 19.08.2025 ОСОБА_1 здійснила поштовий грошовий переказ у розмірі 221,70 євро.
Відповідач не заперечує обставину придбання ноутбука, його вартість та використання придбаного технічного засобу для здійснення дистанційного навчання дитини - ОСОБА_4 . 
Однак, заперечує проти стягнення 1/2 частини витрат на придбання ноутбука, оскільки вважає такі витрати звичайними, які мають покриватись аліментними платежами.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Тобто, під час стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід враховувати таке:
- додаткові витрати на утримання дитини можуть стягуватись лише у разі наявності особливих обставин, а не звичайних витрат на утримання дитини;
- має враховуватись участь кожного із батьків в утриманні дитини;
- має враховувати сімейний стан батьків та їх можливість нести такі витратина утримання дитини.
Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд враховує приписи ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до п. е) ч. 1 ст. 28 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.
Статтею 53 Конституції України визначено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону № 2402-III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У цій справі витрати на придбання ноутбука були здійснені у зв`язку з особливими обставинами, пов`язаними із перебуванням дитини за кордоном у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України та необхідністю збереження життя і здоров`я дитини, та в той же час необхідністю забезпечити дитині можливість здобувати загальну середню освіту. 
При цьому витрати на придбання ноутбука, вартість якого становить приблизно стільки ж, скільки складає розмір платежів з аліментів за два місяці, не можна вважати звичайними витратами, які можуть бути здійснені з аліментів.
Відповідач у відзиві на позовну заяву не зазначив про свій майновий стан та відсутність можливості покриття 1/2 частини витрат на придбання ноутбука, не надав суду відповідних доказів.
Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну позовну вимогу – 1211,20 гривень. 
Керуючись ст. ст.2, 4-5, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 180, 185 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання дитини у сумі, еквівалентій 110,85 євро (сто десять євро 85 центів), що за курсом НБУ на момент звернення до суду становить 5363,12 гривень (п`ять тисяч триста шістдесят три гривні 12 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Юлія ЧОРНУХА

24 квітня 2026 року