П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1757/25	

Категорія: 112030000 Головуючий в 1 інстанції: Величко В.В.
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту:28.10.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Федусик А.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Міністерства розвитку громад та територій України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністерства розвитку громад та територій України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Мінрозвитку) про:
- визнання протиправною бездіяльності Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України у ненаданні ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій та нагрудного знаку на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року Мінрозвитку про те, що ОСОБА_1 за рішенням Уряду колишнього СРСР працював в період з 17 лютого 1976 року по 12 червня 1976 року в якості матроса на т/х "КАПИТАН АЛЕСЕЕВ" в Народній Республіці Ангола і забезпечував бойову діяльність військ (флоту);
- зобов`язання Мінрозвитку видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій та нагрудний знак на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 400/6708/21, Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій Мінрозвитку прийнято рішення, оформлене протоколом №1/23 від 31 травня 2023 року відповідно до якого вирішено видати ОСОБА_1 про те, що він дійсно за рішенням Уряду колишнього СРСР працював в період з 17 лютого 1976 року по 12 червня 1976 року в якості матроса на т/х "КАПИТАН АЛЕСЕЕВ" в Народній Республіці Ангола і забезпечував бойову діяльність військ (флоту). Також у довідці зазначено, що вона є підставою для видачі посвідчення учасника бойових дій. 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Мінрозвитку із заявою про видачу йому посвідчення учасника бойових дій, поряд із тим, листом від 15 травня 2024 року №8802/10/10-24 відповідач зазначив, що у Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України відсутні повноваження щодо роз`яснення законодавства з приводу отримання статусу учасника бойових дій, що і стало підставою для звернення до суду.
Відповідач – Мінрозвитку позов не визнало, вказуючи, що "посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються чітко визначеними органами, серед яких Мінрозвитку відсутнє, а тому не уповноважене на видачу відповідних посвідчень та нагрудних знаків.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Мінрозвитку у не розгляді заяви ОСОБА_1 про видачу посвідчення учасника бойових дій та нагрудного знаку на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року Мінрозвитку.
Зобов`язано Мінрозвитку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Мінрозвитку на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі Мінрозвитку ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що Мінрозвитку розглянуло звернення ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року №ВО-17246557 та надано вмотивовану відповідь з посиланням на норми актів, якими чітко вказано якими органами видають документи щодо видачі яких заявник звернувся, а саме "з метою видачі Вам посвідчення учасника бойових дій, на думку Мініфраструктури, Вам необхідно звертатись до Міноборони".
Апелянт зазначає, що Мінрозвитку не є уповноваженим державою органом на видачу відповідних посвідчень та нагрудних знаків.
Також, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, вважає його таким, що прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що не забезпечує ефективного захисту права.
Доводи апеляційної скарги:
- суд неправильно визначив належний орган, уповноважений видати посвідчення учасника бойових дій;
- в умовах, коли орган, який раніше мав відповідні повноваження (Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України), більше не здійснює видачу посвідчень учасника бойових дій, а чинним органом уповноваженим на такі дії не Міністерство оборони України, саме цей орган має забезпечити реалізацію права заявника на отримання відповідної довідки та посвідчення учасника бойових дій;
- дискреція відповідача повністю вичерпана — факт участі у бойових діях вже встановлений;
- суд першої інстанції застосував неефективний спосіб захисту права, оскільки:
1) Мінрозвитку не має повноважень; 
2) Мінрозвитку не має бланків; 
3) повторний розгляд заяви не може завершитися видачею посвідчення;
4) рішення суду не може бути виконане. 
- колізія повноважень не може позбавляти позивача права
- належними та дієвими способами захисту порушеного права - є зобов`язання Міністерства оборони України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій та нагрудний знак на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг Мінрозвитку та ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі №400/6708/21 зобов`язано Міністерство інфраструктури України повторно розглянути Рішення Робочої групи Державної служби морського та річкового транспорту України щодо визначення відповідного статусу учасників бойових дій протокол №144 від 02 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_1 на підставі заяви та підтвердних документів, з урахуванням висновків суду.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі №400/6708/21, Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України прийнято рішення, оформлене протоколом №1/23 від 31 травня 2023 року відповідно до якого вирішено видати ОСОБА_1 довідку за зразком згідно з додатком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №16 "Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 
Так, 03 липня 2023 року Мінрозвитку видано позивачу довідку про те, що він дійсно за рішенням Уряду колишнього СРСР працював в період з 17 лютого 1976 року по 12 червня 1976 року в якості матроса на т/х "КАПИТАН АЛЕСЕЕВ" в Народній Республіці Ангола і забезпечував бойову діяльність військ (флоту). Також у довідці зазначено, що вона є підставою для видачі посвідчення учасника бойових дій. 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства розвитку громад, категорій за інфраструктури України із заявою про видачу йому посвідчення учасника бойових дій.
Листом від 15 травня 2024 року №8802/10/10-24 відповідач повідомив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни. Так, п.7 Порядку визначено, що "Посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, Національної гвардії, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана. Також зазначено, що відповідно до Положення про Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №460 у Мінрозвитку відсутні повноваження, стосовно надання роз`яснень законодавства з питань отримання статусу учасника бойових дій.
Не погоджуючись із зазначеними діями, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Мінрозвитку за результатами розгляду заяви позивача про надання посвідчення учасника бойових дій не надало позивачу вмотивовану (із зазначенням конкретних причин) відмову у його наданні.
З урахуванням викладеного, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Мінрозвитку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року, з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що Мінрозвитку за результатами розгляду заяви позивача про надання посвідчення учасника бойових дій не надало вмотивовану відмову у його наданні, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що листом Мінрозвитку від 15 травня 2024 року №8802/10/10-24 заявнику надано відповідь щодо того, що "Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі – Порядок). Так, пунктом 7 Порядку визначено, що "Посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, Національної гвардії, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана. Також слід зазначити, що відповідно до Положення про Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року №460 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2022 року № 1400) у Мінінфраструктури відсутні повноваження, стосовно надання роз`яснень законодавства з питань отримання статусу учасника бойових дій.".
На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку, що Мінрозвитку розглянуло звернення ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року№ВО-17246557 та надано вмотивовану відповідь з посиланням на норми актів, якими чітко вказано якими органами видають документи щодо видачі яких заявник звернувся до Міністерства, що помилково не було враховано судом першої інстанції.
Щодо належного органу належний орган, уповноважений видати посвідчення учасника бойових дій позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2022 року №369, комісії приймають рішення про визнання осіб учасниками бойових дій на підставі таких документів:
- для військовослужбовців, працівників Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів): заява особи; витяги із наказів відповідного періоду про участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) під час проходження служби (роботе) чи перебування у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії; архівні довідки, що підтверджують проходження служби (роботи) чи перебування у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії і участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів); інші підтвердні документи, які містять достатні докази та підтверджують факт проходження служби (роботи) чи перебування у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії і участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
З матеріалів справи встановлено, що Мінрозвитку у свої відповідях на звернення позивача вказувало, що з метою видачі посвідчення учасника бойових дій, на їх думку, необхідно звертатись до Міноборони.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що фактично саме до компетенції Міністерства оборони України входить видача посвідчень таких категорії осіб як - військовослужбовців, працівників Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Колегія суддів акцентує увагу, що суд першої інстанції ухвалою від 21 травня 2025 року, задовольняючи клопотання позивача про залучення у якості співвідповідача у даній справі – Міністерства оборони України, дійшов аналогічного висновку, що фактично саме до компетенції Міністерства оборони України входить видача посвідчень таких категорії осіб, до якої відноситься позивач.
Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій Мінрозвитку прийнято рішення, оформлене протоколом №1/23 від 31 травня 2023 року відповідно до якого вирішено видати ОСОБА_1 про те, що він дійсно за рішенням Уряду колишнього СРСР працював в період з 17 лютого 1976 року по 12 червня 1976 року в якості матроса на т/х "КАПИТАН АЛЕСЕЕВ" в Народній Республіці Ангола і забезпечував бойову діяльність військ (флоту). Також у довідці зазначено, що вона є підставою для видачі посвідчення учасника бойових дій. 
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач неодноразово звертався до Міністерства оборони України, Міністерства юстиції, Державної спеціальної служби транспорту, військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - із відповідними заявами про отримання посвідчення учасника бойових дій на підставі вищевказаної довідки.
Проте, всі вищевказані органи надали позивачу відмову у видачі посвідчення учасника бойових дій на підставі того, що рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій приймала Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення та учасників бойових дій створена при Міністерстві розвитку громад, територій інфраструктури України та позивач не проходив відповідну службу у органах звернення. 
Зокрема, Міністерство оборони України листом від 26 березня 2024 року №220/13/ВихЗВГ/2665 повідомило позивача про те, що Міноборони не зобов`язано видавати посвідчення учасника бойових дій особам, які отримали статус учасника бойових дій в інших міністерствах та відомствах, включаючи Мінінфрастурктури, бюджетні асигнування на вищевказані дії не передбачені.
Крім того, Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України листом від 10 серпня 2024 року №518/ВихЗВГ/1141 повідомило позивача про неможливість видачі посвідчення учасника бойових дій, оскільки видача посвідчень учасника бойових дій особовому складу інших військових формувань, які не зазначені в Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни учасник бойових дій" та листів талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості" не входить до компетенції вказаного органу.
Враховуючи, що позивач звернувся до Міноборони відповідним запитом щодо видачі посвідчення учасника бойових дій, проте отримав відмову у наданні такого статусу. Зазначена відповідь, по суті, є адміністративним рішенням, яке впливає на обсяг прав і обов`язків позивача, а саме - позбавляє його можливості реалізувати своє право на отримання статусу учасника бойових дій, передбаченого чинним законодавством.
З урахуванням факту порушення прав позивача, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Міноборони видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій та нагрудний знак на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ..
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Міністерство оборони України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 сплату судового збору у загальній сумі 3 028 грн (судовий збір в сумі 1 211,20 грн., сплачений за подання адміністративного позову, судовий збір в сумі 1 816,80 грн, сплачений за подання апеляційної скарги).
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства розвитку громад та територій України задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення учасника бойових дій та нагрудного знаку на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року.
Зобов`язати Міністерство оборони України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій та нагрудний знак на підставі довідки №1 від 03 липня 2023 року.
Стягнути з Міністерство оборони України (ЄДРПОУ 00034022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень). 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 травня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Федусик А.Г.