1	Справа № 335/3661/26  3/335/938/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення за протоколами серії ЕПР1 №625414 та серії ЕПР1 № 625420 від 27.03.2026, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обставин викладених у протоколах, вбачається, що 07.02.2026 о 18 год. 23 хв., у м. Запоріжжі, вул. Перемоги, 80, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ Daewoо, державний номерний знак НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не обрав безпечної швидкості, не впевнився в безпеці своїх дій та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб Mitsubishi Outlander, водій ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні. Чим порушив вимоги п.10.1, п.12.1 ПДР України, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 «а» ПДР України. За що передбачена відповідальність за ст.ст.124, 122-4 КУпАП.
Постановою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 27.04.2026 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, було об`єднано в одну справу для спільного розгляду на підставі ст. 36 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, заперечивши усі викладені у протоколах обставини та пояснив, що 07.02.2026 не керував автомобілем ЗАЗ Daewoо, державний номерний знак НОМЕР_2 , який у цей час також не перебував в його користуванні. Вказаний автомобіль 05.02.2026 був фактично переданий іншій особі у зв`язку з домовленістю про його відчуження (продаж). З цього моменту (передав ключів та транспортний засіб) він не мав до нього доступу та не міг вчинити правопорушення. Таких доказів не долучено і до матеріалів справи. 
Адвокат Башуров С.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні зазначив, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази керування ним 07.02.2026 транспортним засобом, що виключає склад та подію адміністративних правопорушень. Просив провадження у справі закрити за вказаних підстав.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Башурова С.С., суд приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Крім того, за правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, показаннями свідків.
Судом встановлено, що 27.03.2026 інспектором ВРОМ ДТП УПП в Запорізькій області Дембіцьким С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625414 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за порушення п.10.1, п.12.1 ПДР України, в якому зазначено вищевказані обставини.
Також, 27.03.2026 інспектором ВРОМ ДТП УПП в Запорізькій області Дембіцьким С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625420 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, за порушення п. 2.10 (а) ПДР України, в якому зазначено вищевказані обставини.
У вказаних протоколах зазначено, що ОСОБА_1 07.02.2026 керував транспортним засобом ЗАЗ Daewoо, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого, порушивши відповідні пункти ПДР України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.
На підтвердження вказаних обставин до протоколів долучені: схема місця ДТП від 07.02.2026; письмові пояснення ОСОБА_2 (потерпілий), в яких викладено події, які відбулися 07.02.2026; документи про вчинення заходів щодо встановлення винуватця вказаної ДТП, відповідно до яких, зокрема, встановлено, що вказаний транспортний засіб ЗАЗ Daewoо, державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3 та може перебувати у користуванні ОСОБА_1 (фотофіксація вказаного автомобіля від 01.02.2026); фотозображення пошкодженого транспортного засобу потерпілого, де зафіксовано номерний знак іншого автомобіля, який знаходиться поруч з пошкодженим автомобілем, а саме: візуальний фрагмент «5116 СА»; відомості з адмінпрактики щодо порушень відносно ОСОБА_1 ; диск з відеозаписом, на якому зафіксовано обставини вручення вказаних протоколів ОСОБА_1 .
Так, дослідженням вищевказаних матеріалів, долучених до протоколів, у сукупності, судом не встановлено доказів, які б свідчили про причетність саме ОСОБА_1 як водія, за обставин викладених у протоколах, оскільки відсутні належні докази, які б підтверджували керування вказаним транспортним засобом останнім 07.02.2026 за вказаною адресою.
Наявність на місті ДТП номерного знаку транспортного засобу « НОМЕР_3 » не свідчить в достатній мірі, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом 07.02.2026.
Інших доказів які б достовірно свідчили про скоєння ДТП за вказаних у протоколі обставин водієм ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено та працівниками поліції не зібрано.
Відтак, вказані докази жодним чином не свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 було скоєно ДТП, після чого залишено місце події, за викладених у протоколах обставинах.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів, на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративних правопорушень, винність особи у їх скоєнні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у контексті положень ст. 251 КУпАП, матеріали справи не містять.
Отже, складені щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, не можуть бути визнані єдиними належними та допустимими доказами по цим справам у розумінні статті 251 КУпАП, у частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у них обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самих протоколах про адміністративні правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні працівником поліції про наявність у діях особи складу адміністративних правопорушень за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. 
Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. 
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Аналізуючи викладені норми права, ураховуючи викладені обставини, та зважаючи на те, що відсутні достатні докази того, що, ОСОБА_1 07.02.2026 керував вищевказаним транспортним засобом, слід дійти висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , що виключає склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, та як наслідок не може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
За таких обставин, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, так як його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 122-4, 124, 247, 279, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А. Крамаренко