ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року
м. Київ
справа № 201/1277/22
провадження № 61-16536св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Кузяковим Олександром Володимировичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду в складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П. від 02 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором, в якому позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 1 від 15 грудня 2017 року в сумі 1 278 101,00 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 грудня 2017 року між сторонами було укладено договір № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Згідно пункту 5.1 договору, вартість робіт за договором встановлено в сумі 83 000,00 дол. США. Відповідно до додатку № 1 договору, виконавець та замовник дійшли згоди щодо зменшення суми зобов`язання, передбаченого пунктом 5.1 договору, до 63 000 дол. США. 31 липня 2018 року після виконання всіх робіт, між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, жодних зауважень не надходило. Оскільки відповідно до умов договору, оплата відповідачем не була проведена, 18 грудня 2018 року сторонами було підписано акт звірки щодо наявної поточної та загальної заборгованості. Зазначеним актом була встановлена наявність невиконаного зобов`язання відповідача на суму 46 845,00 дол. США. Після часткового погашення заборгованості відповідачем, між сторонами було укладено наступний акт звірки взаєморозрахунків від 24 січня 2019 року, яким було зафіксовано суму заборгованості на дату підписання такого акту в розмірі 45 434,00 дол. США. У подальшому, внаслідок часткового виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами було укладено останній акт взаємозвірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем склала 34 959,00 дол. США. З цього часу відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за договором та виходити на зв`язок з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 989 968,96 грн, а також пеня з урахуванням облікових ставок НБУ у розмірі 464 309,85 грн. 
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів за невиконання умов договором в розмірі 1 005 436,56 грн та понесені судові витрати. 
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на квітень 2019 року відповідачем послуги належної якості у вигляді готового робочого бізнес-плану так надані і не були. Не було направлено позивачу за зустрічним позовом обов`язкових документів, як те встановлено умовами договору № 1. Жодного акту приймання-передачі наданих послуг за договором № 1 сторонами не складалось та не підписувалось. За умовами договору № 1 строк надання послуг складає 9 місяців, але не пізніше 31 вересня 2019 року.
Оскільки станом на середину 2019 року роботи так надані і не були, акт наданих послуг сторонами підписано не було, позивач за зустрічним позовом припинив сплачувати чергові платежі за договором, припинив співпрацю із відповідачем за зустрічним позовом та вимагав повернення коштів, отриманих ОСОБА_1 за договором, або виконання належним чином умов договору.
Отже, відповідачем за зустрічним позовом порушено та не виконано умови договору № 1 від 15 грудня 2017 року, послуги не надано, отримані грошові кошти не повернуто, що є порушенням умов договору, домовленостей сторін та норм діючого законодавства. Тому позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 сплачених за договором 1 005 436,56 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без задоволення. 
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів за невиконання умов договору задоволено. 
Розірвано договір надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів, сплачених за договором надання послуг по розробці бізнес-плану № 1 від 15 грудня 2017 року в розмірі 1 005 436 грн 56 коп.
Вирішено питання про судовий збір.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за первісним позовом суд першої інстанції виходив із того, що відповідач за зустрічним позовом жодним чином не спростував позовні вимоги, викладені у зустрічному позові, отже суд позбавлений можливості пересвідчитися в тому, що ОСОБА_3 виконав належним чином умови договору.
Станом на квітень 2019 року ОСОБА_3 послуги належної якості, а саме надання готового бізнес-плану, не надав. Жодного акту приймання-передачі наданих послуг суду для огляду не надано.
За умовами договору № 1 строк надання послуг складає 9 місяців, але не пізніше жовтня 2018 року.
Отже суд першої інстанції вважав доведеним той факт, що ОСОБА_3 не виконав належим чином умови, передбачені договором № 1 від 15 грудня 2017 року, що є порушенням умов договору та норм ЦК України.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду ід 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шестіріков А. В. задоволено. 
Рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року в розмірі 1 278 101,00 грн.
Вирішено питання про судовий збір.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів за невиконання умов договору залишено без задоволення.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання за договором № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року, виготовив та надав замовнику ОСОБА_2 бізнес-план, а ОСОБА_2 своє зобов`язання щодо розрахунку за надану послугу не виконав. 
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
30 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд представник ОСОБА_2 - адвокат Кузяков О. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року та залишити в силі рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 717/2052/16-ц, від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21, у постановах Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18, від 18 червня 2020 року у справі № 909/965/16, від 16 червня 2021 року у справі № 915/2222/19, від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 31 липня 2019 року у справі № 753/11963/15-ц, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 130/1322/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2026 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 201/1277/22.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 15 грудня 2017 року між сторонами було укладено договір № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Згідно пункту 5.11 договору, вартість робіт за договором встановлено в сумі 83 000,00 дол. США.
Згідно пункту 1.3 договору, строк надання послуг по розробці бізнес-плану складає 9 місяців, та не пізніше 31 вересня 2018 року.
31 липня 2018 року сторонами було укладено додаток № 2 до Договору № 1 від 15 грудня 2017 року. Даним додатком сторони визначили, що виконавець надає замовнику знижку на свої роботи у розмірі, що еквівалентна 13 000,00 дол. США, а також погашає перед замовником власну кредиторську заборгованість за рахунок майбутніх платежів за договором. Таким чином, загальна сума робіт за договором № 1 від 15 грудня 2017 року була зменшена на 20 000,00 дол. США та загалом склала 63 000,00 дол. США.
Відповідно до пункту 4.2 договору, після завершення розробки бізнес-плану, виконавець направляє замовнику у строк встановлений пунктом 1.3 договору акт приймання-передачі наданих послуг за договором та готовий бізнес-план.
31 липня 2018 року ОСОБА_3 виконав та передав ОСОБА_2 бізнес-план, відповідно до договору № 1 від 15 грудня 2017 року, про що був складений акт прийому-передачі.
Бізнес-план був виготовлений та переданий замовнику у строк, передбачений пунктом 1.3 договору № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року та прийнятий ОСОБА_2 без будь-яких зауважень. 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 в акті прийому-передачі виконаних робіт від 31 липня 2018 року за договором № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року, в графі «Заказчик» - виконаний саме ОСОБА_2 .
Відповідно до актів звірки, загальна заборгованість ОСОБА_2 по оплаті договору № 1 від 15 грудня 2017 року, станом на 14 травня 2019 року становила 34 959 дол. США.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з частиною першою статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина перша статті 865 ЦК України).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами 15 грудня 2017 року було укладено договір № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану.
Згідно пункту 1.3 договору, строк надання послуг по розробці бізнес-плану складає 9 місяців, та не пізніше 31 вересня 2018 року.
Установлено, що бізнес-план був виготовлений та переданий замовнику у строк, передбачений пунктом 1.3 договору № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року та прийнятий ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, що підтверджується актом приймання-передачі від 31 липня 2018 року.
Заперечуючи виконання позивачем робіт, обумовлених договором, відповідач наполягав на тому, що він не підписував акт приймання-передачі виконаних робіт від 31 липня 2018 року.
Проте справжність підпису від імені ОСОБА_2 в акті прийому-передачі виконаних робіт від 31 липня 2018 року за договором № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 підтверджується висновком експерта від 18 березня 2024 року № 3399-23.
Встановивши, що ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання за договором № 1 про надання послуг по розробці бізнес-плану від 15 грудня 2017 року, виготовив та надав замовнику ОСОБА_2 бізнес-план, що підтверджується власноруч підписаним актом прийому-передачі, а ОСОБА_2 у свою чергу своє зобов`язання щодо розрахунку за надану послугу не виконав, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним заявником у касаційній скарзі.
Безпідставним є посилання в касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, з огляду на наведені у цій постанові відповідні висновки Верховного Суду.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішень без змін, оскільки підстав для його скасування немає.
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат понесених заявником відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Кузяковим Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун