Справа № 132/657/26
Провадження № 2/132/803/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України
(заочне)

04 травня 2026 року       м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого судді Карнауха Н.П., 
при секретарі судового засідання Янковської А.С., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», поданим від його імені представником – адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивовано тим, що 14.10.2019 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (далі – АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку та умови кредитування №95731626000, № рах. НОМЕР_1 , відповідно до якого відповідачеві було встановлено кредитний ліміт у розмірі 49700 грн.
Між АТ «УКРСИББАНК» 17.09.2020 та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №187, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №95731626000, № рах. НОМЕР_1 від 14.10.2019.
Станом на дату подання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 53101,90 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить – 37309,19 грн, заборгованість за процентами становить – 15692,71 грн, заборгованість за комісією – 100 грн.
У зв`язку із порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем надіслано відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.
За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №95731626000, № рах. 26207966286373 від 14.10.2019 у розмірі 53101,90 грн, 2 662,40 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано.
Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Крім того, представник позивача – адвокат Усенко М.І. засобами підстистеми ЄСІТС «Електронний суд» 27.03.2026 подав клопотання, у якому просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не подано.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» 27.02.2026 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
02.03.2026 судом отримано інформацію із Єдиного державного демографічного реєстру про адресу реєстрації місця проживання відповідача.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 03.03.2026 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ухвалою встановлено сторонам такі процесуальні строки: відповідачеві 15-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а позивачу - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь на пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. 
Вказану ухвалу направлено сторонам таким чином: позивачу - на електронні адреси та до електронних кабінетів в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» позивача і його представника; відповідачу судом надіслано вказану ухвалу за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням. Однак, 17.03.2026 до суду повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» - «адресат відсутній».
Враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 19.03.2026 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, здійснивши перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16:00 год. 09.04.2026 у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області.
Вказана ухвала була надіслана до електронних кабінетів в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» позивача і його представника, відповідачу разом з ухвалою про відкриття провадження у справі та судовою повісткою - за адресою його реєстрації рекомендованим поштовим відправленням. Однак, на адресу суду 07.04.2026 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній». Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Сторони у судове засідання, призначене на 16:00 год. 09.04.2026, не з`явилися. Позивач подав клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відомостей про причини неявки відповідача до суду не надходило. 
У зв`язку з наведеним, розгляд справи відкладено на 15:00 год. 04.05.2026, поновлено виклик сторін. Сторони у це судове засідання не з`явилися. Позивач подав клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відомостей про причини неявки відповідача до суду не надходило. 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Враховуючи наведене, судом через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, 04.05.2026 постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 14.10.2019 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку та умови кредитування №95731626000, № рах. НОМЕР_1 , за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 49700,00 грн зі сплатою 55 % річних за користування кредитом. Строк користування кредитом 24 місяці (а.с. 8 на звороті – 9). 
Підписавши анкету-заяву, паспорт споживчого кредитку, договір-анкету, відповідач погодився з умовами договору та зобов`язався його виконувати.
Між АТ «УКРСИББАНК» 17.09.2020 та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №187, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором 95731626000, № рах. НОМЕР_1 від 14.10.2019 (а.с. 20 на звороті - 22).
Таким чином, з наданих позивачем матеріалів вбачається, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача наявна заборгованість у розмірі 53101,90 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить – 37309,19 грн, заборгованість за процентами становить – 15692,71 грн, заборгованість за комісією – 100 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 20).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, докази відсутності заборгованості ним суду не подані.

V. Норми права, що регулюють спірні правовідносини, та оцінка суду.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Таким чином, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором.
Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості.
Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 662,4 грн необхідно стягнути на його користь з відповідача.
У поданому позові ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 8 000,00 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із долученими до позовної заяви копіями документів між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Обсяг виконаних робіт зазначено в акті № 364 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13.02.2026, згідно із яким адвокатом Усенком М.І. надано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правову допомогу на загальну суму 8 000,00 грн.
Відповідно до детального опису наданих послуг до акту № 364 від 13.02.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 адвокатом надано позивачу такі послуги: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором: 0 год. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи: 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції клієнта у справі: 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта: 3 год. 30 хв. Усього 6 год. 30 хв. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 8 000,00 грн, вимога про стягнення яких зазначена у позовній заяві, є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250,00 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку та умови кредитування №95731626000, № рах. НОМЕР_1 , від 14.10.2019 у розмірі 53101 (п`ятдесят три тисячі сто одна) грн 90 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту – 37309,19 грн, заборгованість за процентами – 15692,71 грн, заборгованість за комісією – 100 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/fair/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Учасники процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено: 04.05.2026.

Суддя         Н.П. Карнаух