КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року справа №320/52148/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСДЕЙ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСДЕЙ» (далі – позивач, Товариство) з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.06.2024 №№ 00537770701, 00537780701.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки не відповідають критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чим порушують права та законні інтереси позивача. Представник позивача зазначив, що відповідач не мав достатніх повноважень для проведення перевірки позивача та, відповідно, підстав для прийняття спірних рішень, в силу положень податкового законодавства, оскільки ним повідомлено про неможливість надання первинних документів, які лишились на окуповані території (м. Маріуполь), що відповідачем безпідставно проігноровано, як при проведенні перевірки, так і при прийнятті спірних рішень. 
Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним податковим законодавством, за результатом документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, якою встановлено порушення позивачем положень податкового законодавства та внаслідок ненадання позивачем до перевірки, під час її проведення та прийняття спірних рішень первинних документів на підтвердження задекларованих показників податкового кредиту з податку на додану вартість (від`ємного значення). 
Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 25.03.2024 № 1812-п призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2024 року, тривалістю 5 робочих днів з 28.03.2024. На перевірку оформлене направлення від 28.03.2024 № 7586/26-15-07-01-01-18. 
З метою організації проведення перевірки працівниками контролюючого органу здійснено виїзд на податкову адресу підприємства – м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 4. кв. (офіс) 11 та встановлено, що посадові особи платника податків або його законні (уповноважені) представники відсутні за даною податковою адресою, що унеможливило вручення копії наказу на перевірку та направлення, про що складено акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» (код ЄДРПОУ 41934870) від 28.03.2024 № 2430/Ж6/26-15-07-01-01-21/41934870.
Також складено акт від 28.03.2024 № 2429/Ж6/26-15-07-01-01-21/41934870 з питань перевірки місцезнаходження ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» (код ЄДРПОУ 41934870) посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників, яким зафіксовані обставини, аналогічні зазначеним в акті від 28.03.2024 № 2430/Ж6/26-15-07-01-01-21/41934870.
Вказані акт направлялися податковим органом на адресу ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 4. кв. (офіс) 11 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, яке було вручено адресату 01.04.2024.
У зв`язку з неможливістю провести позапланову виїзну перевірку Товариства, наказом ГУ ДПС у м. Києві від 04.04.2024 № 2177-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» (код ЄДРПОУ 41934870), на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2. п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.8. п. 78.1. ст. 78, п. 79.1. ст.79 Податкового кодексу України, у зв`язку з поданням податкової декларації з податку на додану вартість з від`ємним значення, яке становить більше 100 тис. грн за лютий 2024 року, призначено проведення відповідної перевірки з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2024 року, яке визначене з урахуванням: від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за травень, червень, липень, вересень, жовтень 2019 року, липень 2020 року, лютий 2021 року, січень 2022 року, січень 2023 року, січень 2024 року, тривалістю 3 робочі дні з 10.05.2024. Про проведення перевірки оформлено повідомлення від 05.04.2024 № 587/26-15-07-01-01-19.
Згідно з доводами відповідача наказ від 04.04.2024 № 2177-п та повідомлення від 05.04.2024 № 587/26-15-07-01-01-19 направлялися Товариству рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Натомість суду не подано доказів таких доводів, а також доказів повернення поштового відправлення відповідачу у зв`язку з неможливістю його вручення адресату. 
Також ГУ ДПС у м. Києві оформило на адресу Товариства запит від 05.04.2024 №5362/І/26-15-07-01-01-27 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо підтвердження даних декларації з ПДВ за лютий 2024 року. Доказів направлення такого запиту Товариству у відповідності до положень Податкового кодексу України, відповідачем суду не подані. Натомість надано акт від 10.05.2024 № 3748/Ж6/26-15-07-01-01-21 про ненадання документів в ході документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» (код ЄДРПОУ 41934870), яким зафіксовано ненадання Товариством запитуваних документів для підтвердження даних податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2024 рік.
Разом з тим, позивач 23.04.2024 направив ГУ ДПС у м. Києві повідомлення про неможливість вивезення первинних документів (№ 277/П/СД), складене у відповідності до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, в якому зазначив, що Товариство створено 12.02.2018 та до моменту повномасштабного вторгнення здійснювало свою діяльність у м. Маріуполі (проспект Миру, будинок 77). У зв`язку з повномасштабним вторгненням було прийняте рішення евакуюватися з міста Маріуполя, проте директор Товариства був позбавлений можливості забезпечити евакуацію первинних та інших документів щодо діяльності Товариства, оскільки це становило загрозу його життю та здоров`ю. У зв`язку з зазначеним, первинні документи та технічні засоби за період діяльності Товариства з 12.02.2018 по 24.02.2022 залишились в офісному приміщенні Товариства за адресою: проспект Миру, будинок 77, м. Маріуполь Донецька область, що унеможливило їх надання для проведення позапланової перевірки. В повідомленні також зазначено, що з 16.01.2023 прийнято рішення про зміну юридичної адреси на м. Київ, вул. Амосова Миколи, 4, офіс 11. Повідомлення направлялось Товариством відповідачу з описом вкладення 24.04.2024 та вручене 25.04.2024.
Листом від 20.05.2024 № 50243/6/26-15-07-05-07-07 ГУ ДПС у м. Києві повідомило Товариство про розгляд повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та зазначило, що зазначена у повідомленні інформація прийнята до уваги та буде врахована в межах і у спосіб, визначений підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу. 
У той же час, ГУ ДПС у м. Києві провело перевірку, за результатами якої склало акт від 17.05.2024 № 48339/Ж5/26-15-07-01-01-20/41934870 документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн. за лютий 2024 року (далі – Акт), яким зафіксовано порушення Товариством положень податкового законодавства, а саме: 
- п.44.1. ст. 44, п.192.1. ст.192, п.198.1., п.198.2., п.198.3., п.198.6. ст.198, п.200.1., п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2., п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 16047328,00 грн (рядок 21 Декларації з податку на додану вартість), в тому числі за період лютий 2024 року у сумі 16047328 гривень;
- п.44.6. ст.44, п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України, в частині ненадання Товариством посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Зі змісту Акту вбачається, що з метою вручення наказу про проведення позапланової виїзної перевірки від 25.03.2024 № 1812-п, ГУ ДПС у м. Києві було здійснено виїзд за податковою адресою позивача у м. Києві, в результаті чого встановлено відсутність посадових осіб Товариства за відповідною адресою, що зафіксовано актом про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 28.03.2024 № 2430/Ж6/26-15-07-01-01/21/41934870.
Також зі змісту Акту вбачається, що ГУ ДПС у м. Києві на податкову адресу платника засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення 05.04.2024 було направлено запит про надання документів від 05.04.2024 № 5326/1/26-15-07-01-01-27 про надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, розділу Vвиконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, про що складено відповідний акт № 3748/Ж6/26-15-07-01-01-21 від 10.05.2024.
Одночасно в Акті зазначено, що згідно з даними податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року, Товариством задекларовано податковий кредит в сумі 16047328 грн (рядок 17), від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 16047328 грн (рядок 19), суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3. статті 200-1 V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 16047328 грн (рядок 20.3), суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 16047328 грн (рядок 21).
Основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ за лютий 2024 року є декларування в рядку 16.1 Декларації «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» ПДВ у сумі 16 047 328 грн, що складає 100 % задекларованого податкового кредиту.
ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами: у 2019 році - ПАТ «МИРОНІВСЬКИЙ ХЛІБОПРОДУКТ», ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» ТОВ «СП «ВОЛОДАР», ТОВ «КОДМАРКЕТ», ТОВ «КАРВАЛЛІО», ТОВ «СОРБЕФРАЙМ», ТОВ «ТРЕЙДСНАБ», ТОВ «ФАЛЬКОНІЯ», ТОВ «ЛІНДРОН ЕКСПО», ТОВ «СТІКПОЙНТ», ТОВ «СИРИУС ТРЕЙД», ТОВ «МОРТРАСТ ЛІМІТЕД», ТОВ «ЛАРКЕН», ТОВ «ВАНПРО», ТОВ «ЛОЕР КОМПАН ВОРК», ТОВ «ЛУДЕРБІЛД», ТОВ «БІЛДІНГАП».
Документів, підтверджуючих наявність підстав та умов для зберігання (договори оренди складських приміщень із зазначенням умов зберігання, договори на транспортно-експедиційне обслуговування), регістри бухгалтерського обліку по балансовим рахункам 10 «Основні засоби», 281 «Товари на складі», 311 «Рахунки в банках». 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», тощо до перевірки не надано. Задеклароване від`ємне значення з ПДВ сформовано відповідно до довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) від 03.05.2024 № 9116235949.
Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації) встановлено її завищення на 16 047 328 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.
Посадовими особами Товариства не надано документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) за перевіряємий період, зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, про що складено відповідний акт від 10.05.2024 № 3748/Ж6/26-15-07-01-01-21.
Не погоджуючись з висновками Акту позивач подав 28.05.2024 відповідачу заперечення зазначивши, що посадові особи Товариства не мають постійно перебувати за податковою адресою і це не може бути підставою неможливості проведення виїзної перевірки, окрім того, контролюючий орган не наділений повноваженнями самостійно автоматично змінювати вид перевірки щодо платників податків з виїзної на невиїзну. При цьому позивач зауважив, що повідомляв відповідача щодо неможливості надання до перевірки первинних документів, у зв`язку з тим, що їх останнє місцезнаходження – окупована внаслідок військової агресії територія (м. Маріуполь), що виключає факт допущення зафіксованих Актом податкових порушень. За результатом розгляду заперечень, висновки Акту були залишені без змін.
На підставі Акту відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 16.06.2024:
- № 00537770701, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2024 року в сумі 16 047 328 грн;
- № 00537780701, яким до позивача застосовано штраф в сумі 1020 грн.
Вказані податкові повідомлення - рішення оскаржувані Товариством в адміністративному порядку до ДПС України.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого. 
Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.
При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Зокрема, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) (заява № 37801/97, пункт 36), вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – Кодекс).
За приписами підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Кодексу, податкове законодавство України ґрунтується, у тому числі, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Положеннями підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Кодексу визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до статті 20 Кодексу, контролюючі органи мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4. пункту 20.1.); визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18. пункту 20.1.); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19. пункту 20.1.).
При цьому, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу).
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1. статті 75 Кодексу).
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Кодексу).
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Згідно з підпунктом 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Згідно з пунктом 78.4. статті 78 Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1. статті 79 Кодексу).
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (пункт 79.2. статті 79 Кодексу).
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
За приписами пункту 42.2. статі 42 Кодексу, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 42.5. статті 42 Кодексу, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Виходячи з наведених положень Кодексу вбачається, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та вручення оформленого відповідно до вимог Кодексу наказу та повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки (формальна підстава). 
Згідно з пунктом 81.2. статті 81 Кодексу, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказ ГУ ДПС у м. Києві від 25.03.2024 №1812-п та направлення від 28.03.2024 № 7586/26-15-07-01-01-18 Товариству не направлялися на податкову адресу у вищезазначеному порядку. 
Натомість відповідач зазначає, що з метою їх вручення посадовим особам Товариства здійснювався виїзд за податковою адресою позивача - м. Київ, вул. Амосова Миколи, буд. 4. кв. (офіс) 11, в результаті якого встановлено відсутність позивача за вказаною адресою та складено акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства від 28.03.2024 № 2430/Ж6/26-15-07-01-01-21/41934870 і акт з питань перевірки місцезнаходження посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників від 28.03.2024 № 2429/Ж6/26-15-07-01-01-21/41934870.
Водночас, самі зазначені акти направлялися Товариству на його податкову адресу і були ним отримані 01.04.2024, в межах визначеного строку перевірки.
Виходячи з наведеного суд зазначає, що посадові особи Товариства не зобов`язані постійно фактично перебувати за податковою адресою; працівники можуть працювати дистанційно, перебувати у відрядженнях, працювати в інших філіях чи офісах, що не збігаються з податковою адресою підприємства; під час дії в країні правового режиму воєнного стану більшість підприємств обирає змішану форму роботи (офіс/дім) або повністю дистанційну. 
Разом з тим, матеріалами справи підтверджуються обставини отримання Товариством поштової кореспонденції за податковою адресою, у зв`язку з чим неможливо встановити чи платник податків взагалі відсутній за податковою адресою чи був відсутній тільки на момент виходу посадових осіб за відповідною адресою саме 28.03.2024.
Також суд зазначає, що контролюючим органом не надано відповідних матеріалів, які підтверджують факти, наведені у згаданих актах, тобто не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних фактів.
З наведеного в сукупності вбачається, що відповідачем не доведено факту дійсної відсутності Товариства за податковою адресою, що ставить під сумнів складені внаслідок фіксування таких обставин документи. 
Натомість судом встановлено, що відповідач за відсутності на те належних правових підстав, прийняв рішення у формі наказу від 04.04.2024 № 2177-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства та оформив повідомлення про її проведення. 
Згідно з доводами відповідача наказ від 04.04.2024 № 2177-п та повідомлення від 05.04.2024 № 587/26-15-07-01-01-19 направлялися Товариству рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Натомість суду не подано доказів на підтвердження таких доводів, а також доказів повернення поштового відправлення відповідачу у зв`язку з неможливістю його вручення позивачу, що свідчить про порушення відповідачем вимог статті 79 Кодексу та відсутності у відповідача права на проведення відповідної перевірки.
Зважаючи на наведене, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Окрім наведених висновків, суд враховує правову позицію Верховного Суду наведену у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду.
Відповідно, встановлення обставин щодо неправомірності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої були прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, є достатнім для висновку про його протиправність. При цьому відсутній обов`язок перевірки судом порушення позивачем вимог податкового законодавства, встановлених за результатами такої перевірки. 
Також суд враховує, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами (пункт 83.1. статті 83 Кодексу).
Відповідно до пункту 85.2. статті 85 Кодексу, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з пунктом 85.4. статті 85 Кодексу, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно з доводами відповідача, на адресу Товариства надсилався запит від 05.04.2024 №5362/І/26-15-07-01-01-27 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо підтвердження даних декларації з ПДВ за лютий 2024 року, проте суду не подано жодних належних та допустимих доказів дійсного направлення такого запиту Товариству, у порядку, визначеному Кодексом. Натомість надано акт від 10.05.2024 №3748/Ж6/26-15-07-01-01-21 про ненадання документів в ході документальної позапланової невиїзної перевірки.
Таким чином, позапланова документальна невиїзна перевірка Товариства проведена відповідачем за відсутності на те правових підстав, тож прийняті за її результатами рішення не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.
Окрім наведеного судом встановлено, що позивач 23.04.2024 направив ГУ ДПС у м. Києві повідомлення про неможливість вивезення первинних документів (№ 277/П/СД), складене у відповідності до підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, яке розглянуто ГУ ДПС у м. Києві та повідомлено позивача, що інформація прийнята до уваги та буде врахована в межах і у спосіб, визначений підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу. 
Таким чином, вказане повідомлення подавалось позивачем ще до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, до складання Акту та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, що проігноровано відповідачем на всіх етапах перевірки та оформлення її результатів з незрозумілих суду причин. З приводу наведеного, представник відповідача пояснень не надав під час розгляду справи по суті та в поданих письмових процесуальних документах.
У зв`язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 44.1. статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022, який діє наразі.
Законом України від 01.04.2021 № 2173-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо адміністрування окремих податків у період воєнного, надзвичайного стану» внесені зміни до податкового законодавства, що встановлюють спеціальні правила підтвердження даних податкової звітності для платників податків, які провадили свою діяльність на територіях, де ведуться/велися бойові дії, і на тимчасово окупованих територіях, та не можуть пред`явити первинні документи (далі - спеціальні правила).
Так, підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу встановлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).
Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.
Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків/податковий агент зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.
Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.
Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, бойових дій, не надає права платнику податків/податковому агенту застосовувати положення цього підпункту.
Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган. Платник податків/податковий агент, який безпідставно застосував положення цього підпункту, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У разі відмови у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.
Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.
У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов`язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за зазначені податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за зазначені звітні періоди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
У подальшому абзац 16 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ зазнали змін Законом № 3050-IX від 11.04.2023 викладено у наступній редакції: «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку».
Суд зазначає, що положення абзацу 16 містять посилання на відповідний Перелік затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309.
З аналізу викладених положень вбачається, що Кодекс містить положення, за якими підставами звернення платника податків до податкового органу з приводу застосування підпункту 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ є:
1) втрата первинних документів (знищення чи зіпсуття) за умови провадження діяльності платника податків на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих рф територіях України;
2) знаходження первинних документів на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих рф територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
Суд наголошує, що ключовим аспектом застосування положень підпункту 69.28. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу є саме провадження платником податків діяльності на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, внаслідок чого останні не можуть пред`явити первинні документи.
Кабінетом Міністрів України 06.12.2022 прийнято постанову №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» згідно з якою, перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - Перелік).
Так, згідно з пунктом 2 «Території активних бойових дій» розділу І Переліку: Маріупольський район за винятком с. Заїченко, с. Пікузи (UA14140000000070889) віднесено до території активних бойових дій; дата виникнення - 24.02.2022, дата припинення – 04.03.2022.
Відповідно до розділу ІІ «Тимчасово окуповані російською федерацією території України» Переліку: Донецька область, Маріупольський район, вся територія Маріупольського району за винятком с. Заїченко, с. Пікузи (UA14140000000070889) віднесено до тимчасово окупованих російською федерацією території України з 24.02.2022, дата припинення відсутня. 
Аналогічно, у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, значяться вказані території: Маріупольський район, м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади.
З урахування вищенаведеного суд приходить до висновку, що посилання позивача, що Товариством з 16.01.2023 прийнято рішення не залишатися на території активних бойових дій та на тимчасово окупованій території є обґрунтованим та таким, що відповідає дійсності.
Судом встановлено, що у повідомленні про неможливість вивезення первинних документів від 23.04.2024 № 277/П/СД позивачем зазначалося, що до моменту повномасштабного вторгнення Товариство здійснювало свою діяльність у м. Маріуполі (проспект Миру, будинок 77), у зв`язку з чим первинні документи та технічні засоби за період діяльності Товариства з 12.02.2018 по 24.02.2022 залишились в офісному приміщенні за вказаною адресою. 
Таким чином, адреса розташування Товариства входить до Переліку, а тому, положення пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України безпосередньо розповсюджуються на вищевказані обставини.
Одночасно суд враховує, що ГУ ДПС у м. Києві (листом від 20.05.2024 № 50243/6/26-15-07-05-07-07) прийняло вказане повідомлення позивача та повідомило, що зазначена у повідомленні інформація прийнята до уваги та буде врахована в межах і у спосіб, визначений підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу.
Таким чином, викладені обставини підтверджують факт знаходження (у тому числі, можливого знищення) документів на території, де провадились активні бойові дії та на тимчасово окупованій російською федерацією території України і даний факт належними та допустимими доказами відповідачем не спростовно. 
Сукупно оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази, доводи сторін та їх правову аргументацію, суд доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. 
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийнятих ним спірних податкових повідомлень-рішень.
У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
в и р і ш и в:
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСДЕЙ» задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 13.06.2024 №№ 00537770701, 00537780701.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІСДЕЙ» (код ЄДРПОУ 41934870) судовий збір у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.