ЄУН 193/1987/24
Провадження 2/193/11/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

28 травня 2026 року        с-ще Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді    Кравченко Н.О.,
за участю секретаря    Ратушної В.В.,
позивача       ОСОБА_1 ,
представника позивача     ОСОБА_2 ,
відповідача      ОСОБА_3 ,
представника відповідача    ОСОБА_4 ,
представників відповідача    ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_8 . 04 грудня 2023 року позивачка звернулась з заявою до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8 . Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. від 04 грудня 2023 року позивачу було відмовлено у прийняті спадщини, оскільки спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у справі № 193/74/24 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 (два) місяці, який починає свій відлік з дня набрання рішення суду законної сили. Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,1105 га, розташованої на території Вакулівського ТГ (Вакулівська сільська рада) Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була матір`ю ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якої прийняла ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відсутнє підтвердження факту прийняття ОСОБА_8 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_9 . Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівни від 21.11.2023 року було відмовлено ОСОБА_1 (позивачці по справі) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що у шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини заявниця не звернулась, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 , яка проживала та була зареєстрована на дату смерті за адресою: АДРЕСА_1 та не проживали разом з нею за однією адресою. На адвокатський запит до Вакулівської сільської ради про надання відомостей чи була зареєстрована за місце проживання станом на 01.01.2006 року громадянка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 - надано відповідь від 17.11.2023 року №0968-02/16 про відсутність інформації у виконкомі Вакулівської сільської ради. На адвокатський запит до Вакулівської сільської ради про надання відомостей про зареєстроване місце проживання гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - надано довідку Виконавчим комітетом Вакулівської сільської ради від 17.11.2023 року, що згідно погосподарського обліку гр. ОСОБА_9 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син. ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також зазначила, що під час ознайомлення зі спадковою справою у нотаріуса ОСОБА_11 була наявна довідка, про те що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 проживала разом з сином ОСОБА_3 (сином) у житловому будинку за адресою: с. Петропалівка Вакулівської (Жовтневої) сільської ради. Стверджує, що до смерті бабусі ОСОБА_9 та після її смерті її донька ОСОБА_8 (що доводиться матір`ю заявниці ОСОБА_1 ) проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , де були і зареєстровані, що можуть підтвердити свідки. Крім того, факт зареєстрованого місця проживання ОСОБА_8 , значиться у копії паспорту виданого Софіївським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 16.10.2002 року з відміткою зареєстрованого місця проживання Софіївським відділом УМВС у Дніпропетровській області ще з 07.09.1978 року за адресою: АДРЕСА_1 . Даний паспорт з відміткою місця реєстрації діяв до дня смерті ОСОБА_8 . Також, у заявника є копія облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016- 2020 роки (форма 1) з зазначеним місцем проживання ОСОБА_8 як голови домогосподарства та члена голови домогосподарства станом на 01.01.2007 рік . Погосподарський облік вівся сільськими радами на підставі Наказу Державного комітету статистики України N 234 від 18.04.2005 ( Наказ втратив чинність на підставі Наказу державного комітету статистики N 491) від 08.12.2010) «Про затвердження форм погосподарського обліку та Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах»; підставі Наказу Державного комітету статистики України N 491 від 08.12.2010 ( Наказ втратив чинність на підставі Наказу державного комітету статистики N 56 від 11.04.2016) Про затвердження Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах; Наказу Державного комітету статистики України N 11.04.2016 № 56 Про затвердження Інструкції ,з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах Згідно п. 1.10. Інструкції форми погосподарського обліку зберігаються в місцевих радах нарівні з грошовими документами та цінними паперами. Згідно п. 2.1. Інструкції Форма N 1 "Погосподарська книга N_ на 2006-2010 роки"(далі - Погосподарська книга) ведеться в сільських, селищних та міських радах, на території яких розташовані сільські населені пункти. Її закладення проводиться один раз на п`ять років на основі суцільного обходу дворів в період з і до 15 січня. В наступні чотири роки місцеві ради щорічно за станом на 1 січня з 1 до 15 січня проводять суцільну перевірку та уточнення записів у заведених погосподарських книгах. У період з 1 до 5 червня кожного року здійснюються суцільні обходи домогосподарств для збору інформації про посівні площі в них за станом на 1 червня. Усі записи в погосподарських книгах проводяться безпосередньо в домогосподарствах шляхом опитування голови або іншого дорослого члена домогосподарства. Згідно п. 2.7. Інструкції до Погосподарської книги записуються всі домогосподарства, члени яких постійно проживають на території даної місцевої ради. Запис домогосподарств здійснюється за порядком їхнього розміщення в населеному пункті. У свою чергу, у копії погосподарської книги зазначено, що ОСОБА_8 , у період з 2001 по 2005 рік проживала за адресою: АДРЕСА_3 , однак ще у 2002 році вказаний будинок було продано гр. ОСОБА_12 , що підтверджується розпискою та буде підтверджено її показами, у якості свідка у судовому засіданні. Таким чином, вказана така інформація у погосподарській книзі не відповідає дійсності. Вважає, що відповідач не надаючи відомості про проживання ОСОБА_9 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з ОСОБА_8 , що доводиться останній донькою, створив перешкоди позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача та зловживання своїм посадовим становищем. ОСОБА_8 (мати позивачки) з 1996 року постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , та батьком ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та вели спільне домашнє господарство. Після смерті матері (бабусі заявниці) ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 залишилась проживати у будинку одна за адресою: АДРЕСА_1 та вести домашнє господарство, де проживала до 17.02.2020 року (по день смерті). Посилаючись на положення ст.ст. 1266, 1267, 1268, 1270 ЦК України, ст.. 315 ЦПК України прохала встановити факт проживання матері разом із бабусею на момент смерті за адресою : АДРЕСА_2 та яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року, у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). від 09 грудня 2020 року у справі № 554/3192/16-ц. Посилаючись на висновок про застосування трансмісії вважає себе належним спадкоємцем, оскільки є донькою спадкодавиці ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є спадкоємицею спадкодавиці ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим просить встановити факт постійного проживання її матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем – ОСОБА_9 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_1 . 
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що її бабуся ОСОБА_9 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала разом з її матір`ю - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є підставою для спадкування нею материнської частини спадщини, а саме: земельної ділянки, що належала бабусі на момент смерті. Враховуючи, що їй нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на земельної ділянки , площею 4,1105 га на території Вакулівської сільської ради, яка належала ОСОБА_9 оскільки відсутній факт прийняття спадщини ОСОБА_8 спадщини після своєї матері – ОСОБА_9 також пояснила, що про можливість отримати спадщину вона не знала. Всі діти четверо, на момент смерті ОСОБА_9 були живі і знали, що на сина - ОСОБА_3 складено заповіт, але пізніше вона дізналася, що інший брат ОСОБА_14 відмовився від спадщини, і вона почала цікавитись цим питання та з`ясувала, що заповіт бабуся не складала. Після смерті бабусі ОСОБА_3 привозив частину орендної плати в натурі. Потім перестав. У будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_8 проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_15 з 1998 року по 2013 рік. ОСОБА_8 була зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 з 1987 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що її мати - ОСОБА_8 не знала про можливість отримати спадщину, оскільки думала, що на її брата ОСОБА_3 є заповіт. Пояснила, що бабуся на момент смерті проживала з ОСОБА_8 , похорон організовувала мати за цією адресою. Позивачка на похорон прибула з Кривого Рогу 01.01.2026 року з колишнім чоловіком. Труна була вдома. У похованні приймав участь і ОСОБА_3 . День народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 святкували на АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що мати проживала за адресою АДРЕСА_2 з ОСОБА_8 та її чоловіком. ОСОБА_9 захворіла на цироз печінки. Він її навідував і вона поскаржилася, що ОСОБА_8 її не пускає в хату ночувати. Він, порадившись з дружиною, забрав її до себе у АДРЕСА_4 . Спочатку пояснив, що забрав матір у березні 2005 року, потім - восени 2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_10 мати померла, він викликав лікаря, який приїхав та констатував смерть до нього додому. 31.12.2005 року вдома виставили труну для прощання. 01.01.2006 року отримали свідоцтво про смерть, і автобусом відвезли на цвинтар в с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області, поминальний обід влаштований у шкільній столовій. Лікар останні місяці відвідував матір за його адресою мешкання в с. Петропавлівка, де й зареєстрував факт смерті. Останні місяці пенсію ОСОБА_9 отримувала за адресою: у АДРЕСА_4 . За день до поховання водій, на його прохання, забрав ОСОБА_8 та привіз у с. Петропавлівка, вона переночувала у нього вдома та 01.01.2006 поїхали в с. Жовтневе на цвинтар, поминальний обід.
Представник відповідача Вакулівської сільської ради Біленко К.О., в судовому засіданні пояснила, що зазначене місце реєстрації ОСОБА_8 з 1978 року згідно заповненого штампу в паспорті громадянина України АДРЕСА_2 не пройшло актуалізацію, і вважається вірним з 2019 року після перевірки. Згідно по господарської книги ОСОБА_8 проживає за даною адресою без реєстрації з 01.01.2007 року. ОСОБА_8 процедуру актуалізації не проходила, документи для її проведення не надала. Згідно адресного листка прибуття Ф-19 також не зазначено адресу реєстрації ОСОБА_8 окрім населеного пункту Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Згідно цього листка особі проведено заміну паспорту 16.10.2002 року, але адресу реєстрації також не зазначено. 
Представник відповідача Вакулівської сільської ради Руденко В.І. в судовому засіданні пояснила, що вона займає посаду секретаря Вакулівської сільської ради з 2013 року. Підтвердила видачу нею довідок від 2013 року та 2023 року в яких зазначено притирічливі факти. Пояснила, що довідки готують працівники ЦНАПУ, підстав перевіряти інформацію у неї не було. Чому довідкою було надано відповідь про відсутність у базі Вакулівської сільської ради інформації про реєстрацію ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 за наявними даними у по господарській книзі пояснити не змогла. Також пояснила, що місце смерті ОСОБА_9 було внесено до відомостей згідно лікарського свідоцтва, і якщо у свідоцтві про смерть зазначено, що особа померла у с. Жовтневе, значить у лікарському свідоцтві так і було зазначено. Пояснила, що оголошені довідки від 17.01.2013 та від 17.11.2023 рр були видані та підписані нею на підставі інформації з погосподарських книг та довідки ЦНАП. З яких підстав нею зазначено, що ОСОБА_9 померла у с. Петропавлівка у сина, пояснити не може, на її думку був представлений акт обстеження.
Свідки сторони позивача:
В судовому засіданні ОСОБА_12 , допитана у якості свідка, пояснила, що проживає з 1983 року була сусідкою ОСОБА_8 , яка проживала по АДРЕСА_2 . Проживала ОСОБА_8 за цією адресою по день смерті ОСОБА_9 у 2005 році. Де померла ОСОБА_9 не знає, на похованні не була, чи жили вони разом – не бачила.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1990 року. Близько із ОСОБА_17 та ОСОБА_9 не спілкувались. На новий рік 2006 року вона в селі не була, де померла ОСОБА_9 не знає, на похованні не була, чи жили вони разом – не бачила. ОСОБА_9 постійно бачила за цією адресою. Зі слів інших мешканців села знає, що померла ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області з 1995 року. ОСОБА_9 бачила за адресою АДРЕСА_2 дуже рідко. Коли ОСОБА_9 померла їй невідомо, де-невідомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , проживає в с. Вакулове (Жовтневе) Криворізького району Дніпропетровської області. Також пояснила, що її бабуся ОСОБА_9 до дня смерті проживала за адресою АДРЕСА_2 . 26.12.2005 року був день народження матері і вона була вдома. Також пояснила, що вона практично через день навідувалася до бабусі, дуже її любила. Останні місяці бабуся не вставала, хворіла. До лікарні не зверталися, захворювання мала на печінку. Хворіла півроку. З 31.12.2005 року на 01.01.2006 року вона працювала у ніч у барі. Хто повідомив про смерть бабусі – не пам`ятає. О 7 ранку 01.01.2026 приїхала ОСОБА_1 вона разом із сестрою приїхали додому. У ОСОБА_3 бабуся не проживала. Коли бабуся вже була хвора ОСОБА_3 возив ОСОБА_9 до с. Софіївка , для чого не знає. Про спадщину у вигляді земельної ділянки їй відомо не було. Родина вважала, що бабуся залишила заповіт на ОСОБА_3 . ОСОБА_3 своїй матері ОСОБА_9 не допомагав, коли померла ОСОБА_8 казав, що буде допомагати харчами, але не нічого не давав. Останні два місяці бабуся з будинку не виходила. 
Свідки сторони відповідача:
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_3 .. Померла ОСОБА_9 в с. Петропавлівка, за місцем мешкання ОСОБА_3 .. Проживала ОСОБА_9 з сином приблизно півроку до смерті. Була старенькою людиною. На похороні не була, зі слів інших знала, що померла вона в хаті сина.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_5 . Капітонови - її сусіди. Приблизно з 2003-2004 року мати ОСОБА_3 проживала разом з ним, померла у кінці 2005 року. На похованні вона не була. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . З ОСОБА_9 віталися у дворі ОСОБА_22 . 30 або 31 грудня 2005 року труна із тілом ОСОБА_9 стояла у дворі ОСОБА_3 для прощання. Акт про проживання, який вона підписала на прохання ОСОБА_3 , складали 1-2 місяці тому, приблизно в червні-липні 2025 року.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 . ОСОБА_9 проживала разом із сином за його адресою приблизно 1-1,5року. Вона бачила у нього матір і вирішила, що вона у нього проживає. Померла ОСОБА_9 зимою 2005 року. Зі слів інших їй відомо, що ОСОБА_9 померла у будинку ОСОБА_3 , акт про проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 приблизно у 2024 році. 
Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що вона є колишньою невісткою ОСОБА_9 – до 1998 року. Проживала у сусідній хаті за 50 метрів . За життя її свекри ОСОБА_9 та ОСОБА_25 зловживали алкогольними напоями, з чого у ОСОБА_9 і захворювання на печінку. З ними проживала та зловживала їх донька ОСОБА_8 , онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_19 до них практично не ходили і не їздили, бо було соромно. Близько 20 років у будинку було відрізано світло, не було води, газу. У 2005 році постійно у будинку зачинялася ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не пускала ОСОБА_9 у дім. ОСОБА_9 приходила до неї через город і прохала допомогти попасти у дім, вона допомагала. Потім у кінці 2005 року вона спитала у співмешканця ОСОБА_8 про ОСОБА_9 , на що той повідомив, що її забрав до себе ОСОБА_3 раніше ОСОБА_9 та її чоловік переїжджали до сина у с. Петропавлівка, але поверталися, бо зловживати там не давали. Також, на похорон вона не змогла прийти, сусідка їй сказала, що ОСОБА_9 привезуть хоронить у с. Жовтневе. Далі пояснила , що дійсно підписувала акт , складений з приводу не проживання ОСОБА_9 01.01.2006 року, оскільки ходила у будинок АДРЕСА_2 за своєю донькою і бачила, що ОСОБА_9 там не було. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 
Також судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті с. Вакулове Софіївського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с.20)
Згідно повторно отриманого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9 , місце смерті с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 22) 
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_8 та онукою ОСОБА_9 , що встановлено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.35), свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_26 уклала шлюб із ОСОБА_27 (а.с.36), свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , згідно якого ОСОБА_28 уклала шлюб із ОСОБА_29 та змінила прізвище на ОСОБА_30 (а.с.37)
04 грудня 2023 року позивачка звернулась з заявою до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліни Анатоліївни для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т. 1 а.с. 85) 
Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліни Анатоліївни від 04 грудня 2023 року позивачу було відмовлено у прийняті спадщини з підстав пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та запропоновано звернутись до суду для визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т. 1 а.с.94)
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у справі № 193/74/24 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 (два) місяці, який починає свій відлік з дня набрання рішення суду законної сили. (т. 1 а.с.104-107)
Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Ліни Анатоліївни від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,1105 га, розташованої на території Вакулівського ТГ (Вакулівська сільська рада) Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була матір`ю ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якої прийняла ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відсутнє підтвердження факту прийняття ОСОБА_8 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_9 . (т. 1 а.с.113)
Відмова вмотивована тим, що нею пропущено 6 місячний строк та відсутністю підтвердження сумісного проживання померлої ОСОБА_9 та померлої ОСОБА_8 з посиланням на довідку, видану Виконавчим комітетом Вакулівської сільської ради від 03.12.2023 року за № 01394. 
Також, ОСОБА_1 звернулася із заявою про отримання свідоцтва про спадщину від 05.10.2023 року до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівни (т. 1 а.с. 71зв.-72)
Також, з заявою звернувся інший спадкоємець – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - син померлої ОСОБА_9 (т. 1 а.с.58)
Інша спадкоємиця – онука померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_19 звернулася із заявою про свідомий пропуск строку прийняття спадщини, що було підтверджено нею в судовому засіданні (т. 1 а.с.79)
Інший спадкоємець-син померлої ОСОБА_9 - син ОСОБА_14 відмовився від прийняття спадщини (а.с.82 зв.) 
Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівни від 21.11.2023 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що у шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини заявниця не звернулась, та не проживала разом з нею за однією адресою. 
Згідно відповіді на адвокатський запит від 17.11.2023 року №0969-02/16 повідомлено , що відсутня інформація у виконкомі Вакулівської сільської ради про реєстрацію ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.01.2006 (т. 1 а.с.32)
Згідно довідки від 17.11.2023 року Начальника ЦНАП за адресою АДРЕСА_1 станом на момент смерті ОСОБА_9 01.01.2006 був зареєстрований син – ОСОБА_10 (т. 1 а.с.33) (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
Згідно копії паспорту ОСОБА_8 серії НОМЕР_6 , виданого Софіївським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 16.10.2002 року з відміткою зареєстрованого місця проживання Софіївським відділом УМВС у Дніпропетровській області ще з 07.09.1978 року за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с.34)
Згідно копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016- 2020 роки (форма 1) зазначено місцем проживання ОСОБА_8 АДРЕСА_2 як голови домогосподарства та члена голови домогосподарства станом на 01.01.2007 рік . (т. 1 а.с.26-28)
Судом встановлено, що позивач не може реалізувати право на оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_8 (матері), через те, що ОСОБА_8 (мати) не оформила спадщину після смерті ОСОБА_9 (бабусі) у встановленому законом порядку, але, як вважає позивач, набула право на спадщину шляхом проживання на момент смерті ОСОБА_9 . 
Також , судом, згідно наданих документів встановлено, що після померлої ОСОБА_9 спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , відмовився від спадщини, ОСОБА_31 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_9 звернувся тільки ОСОБА_3 27.07.2023 року. Свідоцтво про право на спадщину не отримав. Також із заявою звернулася позивачка ОСОБА_1 за правом трансмісії після померлої матері – ОСОБА_8 . 
У зв`язку із відмовою нотаріуса ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про встановлення такого факту, посилаючись на ст.ст. 1266, 1276 ЦК України.
Стаття 15 Цивільного кодексуУкраїни надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 293Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Враховуючи посилання позивача також на застосування положень ст. 1266 ЦК України, суд зазначає таке. 
Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.
При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.
Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.
Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами статті 1266 ЦК України, є вичерпним.
У цій нормі законодавцем чітко визначено коло осіб, які мають право на спадкування за правом представлення.
Спадкування за правом представлення визначається як особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, а не як самостійна підстава чи вид спадкування. Лише за наявності певних умов, спадкоємці за правом представлення можуть бути закликані до спадкування. По-перше, лише у разі смерті спадкоємця за законом до відкриття спадщини його нащадки закликаються до спадкування. По-друге, цей спадкоємець за свого життя не має бути усунений від права на спадкування в установленому законом порядку. По-третє, має бути відсутній заповіт або визнаний недійсним у судовому порядку.
Враховуючи, що мати позивача ОСОБА_8 померла після смерті бабусі позивача – ОСОБА_9 , позивач – ОСОБА_1 не набула права на отримання спадщини за бабусею в порядку представлення за ст. 1266 ЦК України.
Відтак, ОСОБА_1 має право звернутись за отриманням спадщини за померлою ОСОБА_9 на загальних підставах та в порядку черговості згідно ст. 1261 ЦК України. 
Відповідно до статті 1261 ЦК України  у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст. 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст. 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга ст. 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч. 3 ст. 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.
У постанові від 1 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19 КЦС ВС вказав, що відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансмісарів (спадкова трансмісія).
Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.
Визначальним для правильного застосування статті 1276 ЦК України є відповідь на запитання: чи повинен трансмісар для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті першого спадкодавця в установлений законом строк здійснити своє право на прийняття спадщини шляхом подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, чи достатньо прийняти спадщину шляхом подання заяви про прийняття всієї спадщини лише відносно трансмітента.
Трансмісар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента.
Це два самостійні суб`єктивні цивільні права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного:
спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини;
або можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця.
Дії трансмісарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.
Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансмісар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. В даному випадку після ОСОБА_9 , (бабусі) яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування.
У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансмісарам дій, що свідчать про прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансмісара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився.
На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента, є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії) і після смерті трансмітента, зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної зі спадщин або в одній заяві вказати про прийняття обох спадщин.
Таким чином ОСОБА_1 правомірно звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . 
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України  спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно положень ст.. 1270 ЦК України  Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 2. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Згідно вищевикладеного ОСОБА_1 набула право трансмісара за померлою бабусею ОСОБА_9 . 
Щодо факту сумісного проживання.
З матеріалів справи вбачається, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданого Софіївським відділом ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , наданого на вимогу Софіївського районного суду Дніпропетровської області про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, судом встановлено наступне:
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
місце смерті: с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області,
місце проживання с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області;
підстава видачи: лікарське свідоцтво про смерть № 2 від 03.01.2006 року Жовтневою лікарською амбулаторією Софіївського району Дніпропетровської області; 
відомості про заявника: ОСОБА_3 за паспортом; 
відомості про відмітки : актовий запис підписано заявником, видана довідка для отримання одноразової допомоги на поховання;
серія свідоцтва НОМЕР_7 (т. 2 а.с.33-34)
Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі – ОСОБА_3 у січні 2006 року був заявником про смерть матері, власноруч підписав актовий запис, особисто надав лікарське свідоцтво про смерть № 2 від 03.01.2006 року Жовтневою лікарською амбулаторією Софіївського району Дніпропетровської області та на підставі яких видано свідоцтво про смерть , в якому відповідним органом зазначено місцем смерті ОСОБА_9 «с. Жовтневе».
01.01.2005 року 05.01.2005 року ОСОБА_3 , отримуючи лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть матері не заперечував проти зазначеного місця смерті та місця проживання ОСОБА_9 – с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. 
Внесені дані по цей час не оспорені, змін до актового запису не внесено. 
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 року викладено, що якщо особа, яка має право на оспорення документа (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту, висловила безпосередньо або дала зрозуміти своєю поведінкою, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не має права його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме її попередній поведінці й має призводити до припинення зазначеного права. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium – принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 
Твердження в судовому засіданні відповідача ОСОБА_3 про інше місце проживання та інше місце смерті матері у 2006 році, а саме в с. Петропавлівка Софіївського району Дніпропетровської області не може бути прийнято судом, оскільки з огляду на можливість суперечити викладенню в документі місця смерті матері та оспорення його, чого він своєчасно не зробив, тепер є такою що суперечить його попередній поведінці. 
Згідно спадкової справи, заведеної після ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва на спадщину 27 липня 2023 року, за його заявою відкрито спадкову справу. Разом із заявою саме ОСОБА_3 подано нотаріусу довідку за підписом секретаря Вакулівської сільської ради Руденко В.І, № 45 від 17.01.2013 року про те, що на день смерті ОСОБА_9 проживала разом із сином ОСОБА_3 за місцем його проживання в с. Петропавлівка Софіївського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с.58)
Судом встановлено, що дана довідка в частині місця проживання ОСОБА_9 на момент смерті суперечить іншим офіційним документам, а саме: свідоцтву про смерть ОСОБА_9 , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, згідно яких місцем смерті визначено с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області.
Відповідачем, представником відповідача так і надано пояснень суду про підстави та необхідність отримання цієї довідки у 2013 році, як і не надано пояснень з приводу не подання заяви про отримання свідоцтва про спадщину за померлою ОСОБА_9 з 01.01.2006 року і до ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Таким чином, даний документ не береться судом до уваги, оскільки не є переважним перед повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданого Софіївським відділом ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та свідоцтвом про смерть.
Також, згідно довідки ЦНАП ВК Вакулівської сільської ради від 03.10.2023 року ОСОБА_9 на момент смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_10 (а.с.70). Згідно довідки ЦНАП ВК Вакулівської сільської ради від 25.08.2023 року ОСОБА_8 згідно погосподарського та паспортного обліку була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . 
Згідно довідки ЦНАП ВК Вакулівської сільської ради від 15.12.2023 року ОСОБА_9 згідно по господарського та паспортного обліку за 1977-1979рр, 2001-2005рр, 2006-2010 рр була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , разом з сином ОСОБА_10 (а.с.95)
А згідно іншої довідки ЦНАП ВК Вакулівської сільської ради від 15.12.2023 року за адресою АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_8 згідно по господарських книг за 2006-2010рр, 2016-2020 рр. та пояснення представника Вакулівської сільської ради (а.с.101)
Згідно адресного листка Форма № 19 ОСОБА_8 прописана за адресою с. Жовтневе із позначкою на звороті 07.09.78.(т. 2 а.с.17)
Згідно копії паспорта ОСОБА_8 сторінка № 11 знаходиться штамп Софіївського відділу УМВС України в Дніпропетровській області із зазначенням реєстрації: АДРЕСА_1 з 07.09.1978 року, що відповідає відмітці у адресному листку. (а.с.34)
Згідно ст. 78 ЦПК України Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, враховуючи наявність офіційних документів, якими доводиться місце проживання та місце смерті ОСОБА_9 , суд не надає оцінку показам свідків в даній частині як сторони позивача та і сторони відповідача, які надані в судовому засіданні саме на підтвердження місця смерті ОСОБА_9 .
Окрім того, суд зазначає, що згідно пояснень відповідача ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_21 , які суд оцінює критично, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що не відповідає дійсності, оскільки, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 датою смерті зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 , зміни до актового запису не вносились. 
Суд зазначає, що для вирішення даної справи необхідно встановити саме факт сумісного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на момент для набуття права спадкування.
Задля доведення даного факту, суд зазначає, що всі свідки з обох сторін та сам відповідач пояснюють, що ОСОБА_8 проживала з матір`ю ОСОБА_9 на протязі багатьох років до смерті ОСОБА_9 так і після її смерті в її домоволодінні. 
Згідно зі ст. 1221 Цивільного кодексу України (ЦК), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання особи. Навіть якщо смерть сталася в гостях у лікарні, будинку відпочинку або у родичів в іншому місті, це не робить це місце юридичною адресою спадщини (за винятком випадків, коли постійне місце проживання особи невідоме).
У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 
Постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації, а також місцем смерті у разі перебування на лікуванні та тимчасової відсутності її за місцем постійного проживання, а відтак, не може бути підставою для відмови у встановлені факту спільного проживання. Під спільним проживанням слід розуміти мешкання осіб за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, тривалого сумісного проживання , відсутності доказів щодо зміни місця проживання, зміни реєстрації місця проживання, тимчасової реєстрації за іншою адресою, поставлення на облік органами місцевого самоврядування.
Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою позивача в частині проживання ОСОБА_9 наприкінці 2005 року, оскільки свідченні в цій частині протирічить показам інших незацікавлених свідків.
Відповідачем доказів на зміну місця проживання ОСОБА_9 з АДРЕСА_6 станом на 01.01.2006 року не надано.
Показами свідків зі сторони відповідача не надано показів на підтвердження саме зміни місця проживання ОСОБА_9 в розумінні юридичного факту для оформлення спадщини, а саме - визначення місця проживання на момент смерті особи, тимчасова присутність її у сина не доводить зміни її місця проживання.
Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи умови проживання ОСОБА_9 (відсутність електроенергії , води та газу) на протязі останніх років разом із донькою, тяжку хворобу ОСОБА_9 , зимовий період хвороби, зрозумілим є вчинок відповідача відносно матері, а саме - надання сином матері інших, більш комфортних умов проживання в останній час.
Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням наданих суду пояснень учасниками справи, а також пояснень свідків, суд прийшов висновку про доведеність факту постійного проживання померлої ОСОБА_8 разом із матір`ю ОСОБА_9 з 1978 року і по дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживання в будинку померлої матері в подальшому - ОСОБА_8 до 17.02.2020 року (дати її смерті) 
Суд не може погодитись з твердженням відповідача про непроживання на момент смерті ОСОБА_9 за місцем реєстрації та звертає увагу, що спадкоємцю ( ОСОБА_8 ) достатньо було за життя звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт із реєстрацією за місцем проживання спадкодавця, і нотаріус би вважав цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину, натомість саме ОСОБА_3 , як маючий іншу реєстрацію повинен був звернутись вчасно до нотаріуса для прийняття спадщини.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 360/2312/16-ц (провадження № 61-5221/св18).
Таким чином, ОСОБА_8 після смерті матері ОСОБА_9 в силу правил ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, а реєстрація місця проживання, є достатньою обставиною для визнання спадкоємиці такою, яка прийняла спадщину за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Постановою Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 360/2312/16-ц зазначено, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».
Отримані судом письмові докази на підтвердження місця проживання на момент смерті ОСОБА_9 в с. Жовтневе (Вакулове) у відповідності до ст.. 80 ЦПК України, суд визнає достатніми, які у своїй сукупності із показами свідків в цій частині дають змогу дійти висновку що місцем проживання ОСОБА_9 разом із донькою ОСОБА_8 є адреса АДРЕСА_2 , які входять до предмета доказування.
Відповідачем місце проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 у період смерті ОСОБА_9 не оспорюється. 
Окрім того, суд зазначає, що ОСОБА_8 , проживаючи на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 як до так і після смерті ОСОБА_9 була єдиною спадкоємицею ОСОБА_9 , яка станом на 01.01.2006 року прийняла спадщину за померлою ОСОБА_9 шляхом сумісного проживання із спадкодавицею, оскільки другий спадкоємець першої черги – відповідач ОСОБА_3 із заявою про отримання спадщини звернувся тільки 27.07.2023 року, тобто із пропущенням строку звернення, постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_9 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 не отримав, додатковий строк на пропущення шестимісячного строку на прийняття спадщини йому не визначений. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Суд не приймає у якості доказу акт обстеження фактичного проживання на момент смерті ОСОБА_9 від 10.10.2023 року в АДРЕСА_4 , яким встановлено непридатність для проживання будинку АДРЕСА_4 , яким свідками встановлено, що з березня 2025 року по січень 2006 року ОСОБА_9 проживала за даною адресою без реєстрації та догляд за нею здійснював син ОСОБА_3 , оскільки даний документ не має обов`язкових реквізитів як то: зазначенням населеного пункту, дані посадової особи, відомості про заявника, який звернувся для складання акту, а також спростований самими особами, що його підписали: свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_21 , допитані безпосередньо в суді, не підтвердили обставини, визначених у акті, як проживання та уход за особою, зазначивши, що «бачили ОСОБА_9 у дворі сина».
Суд не приймає у якості доказу акт обстеження не проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , оскільки даний документ не має обов`язкових реквізитів як то: дати складання, із зазначенням населеного пункту, дані посадової особи, відомості про заявника, який звернувся для складання акту, а відтак не є допустимим, як такий, що отриманий без порушень порядку, як окремий документ, не передбачений нормативно-правовими актами. 
Окрім цього, суд зазначає, що посадові особи, або особи що виконують їх повноваження не посвідчують і не мають права посвідчувати будь-які факти (акт про проживання та перебування на утриманні), а лише посвідчують підписи мешканців…».
Окрім того факт, викладений в даному акті спростований в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що він складений 2024 році, свідка ОСОБА_21 - у 2025 році, а також періоду проживання ОСОБА_9 , а також підтвердження не зміни місця проживання ОСОБА_9 , а її недовготривалої відсутності за місцем постійного проживання..
Отже, суд робить висновок про те, що перебування на момент смерті у сина, не є доказом спільного проживання, якщо вони не довели цей факт іншими засобами. Для доведення спільного проживання потрібні додаткові документи, такі як довідки про реєстрацію, спільні рахунки за комунальні послуги, чеки про спільні ремонтні роботи, свідчення свідків та інші, які повинні оцінюватися в сукупності та не суперечити визначеному місцю смерті в офіційних документах.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Факт, який просить встановити позивач, суд оцінює як обставину, від якої прямо залежать особисті та майнові права позивача.
Померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 була спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкоємцем - сином ОСОБА_3 . Інші спадкоємці бажання не виявили, заповіт за життя померла ОСОБА_9 не складала, свідоцтво про право на спадщину за законом іншим особам не видавалося. 
Фактична смерть ОСОБА_9 у будинку сина та перебування у нього останній час життя не змінюють постійного місця проживання померлої за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняла спадщину 01.01.2006 року після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом сумісного проживання та була зареєстрована за однією адресою із померлою матір`ю, однак не встигла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( спадкова трансмісія ).
З огляду на викладене, виходячи з інтересів позивача щодо захисту його права на спадкування, зважаючи на те, що позивач не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доказово підтвердженими діючими документами, показами свідків, які не підтвердили саме зміну місця проживання ОСОБА_9 та постійного місця проживання на момент смерті, та письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, не викликають сумніву в їх правдивості, а відтак позов підлягає задоволенню.
Згідно частини першоїстатті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.
На підставі викладеного та ст.ст.12,13,77,78,206,259,263,264,315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавицею ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 на час смерті.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Софіївський районний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_7 . 
Відповідач: Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, адреса: вул. 40 років Перемоги, буд. 30, с. Вакулове, Криворізького району Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 04337920.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса АДРЕСА_7 .
Повний текст рішення виготовлений 28.05.2026 року.

Суддя:        Н.О.Кравченко