УХВАЛА
про відмову в роз`ясненні судового рішення

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа №280/3747/23
адміністративне провадження № К/990/24415/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Коваленко Н.В., 

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 16 квітня 2025 року
у справі № 280/3747/23
за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до Міністерства оборони України, 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; позивачі, скаржники) звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, що полягають у резервуванні 1/4 частини розміру одноразової грошової допомоги за колишньою дружиною загиблого солдата ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі протоколу від 09.12.2022 № 317 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- визнати протиправним та скасувати пункт 35 протоколу від 02.06.2023 № 193/168 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, згідно змісту якого комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть від 03.05.2022 серії НОМЕР_1 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 02.11.2022 № 321/КЦ/14157 - в розмірі 1/4 частини 15 000 000 грн, в сумі 3 750 000 грн;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу батьку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , належні їм частини від протиправно призначеної колишній дружині загиблого солдата ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/4 частини розміру одноразової грошової допомоги - тобто, 2/3 від протиправно призначених ОСОБА_4 3 750 000 грн, в рівних частинах кожному.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 04.12.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024, відмовив у задоволенні позову.

Ухвалою від 09.07.2024 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі для перевірки аргументів скаржника в частині правильності застосування судами норм матеріального права при постановленні оскаржуваних судових рішень.

Верховний Суд постановою від 16.04.2025 ухвалив:
- касаційну скаргу - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити;
- рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 280/3747/23 скасувати;
- прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити повністю, а саме:
- визнав протиправними дії Міністерства оборони України, що полягають у резервуванні 1/4 частини розміру одноразової грошової допомоги за колишньою дружиною загиблого солдата ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , на підставі протоколу від 09.12.2022 № 317 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- визнав протиправним та скасував пункт 35 протоколу від 02.06.2023 № 193/168 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;
- зобов`язав Міністерство оборони України призначити та виплатити частину одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1 250 000 грн (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1 250 000 грн (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч);
- стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 17 177,00 (сімнадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень.

27.01.2026 до Верховного Суду надійшла заява позивачів про роз`яснення постанови Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 280/3747/23, в якій зазначено, що зі змісту постанови позивачам незрозуміло яка частина з присудженої до стягнення суми судового збору в розмірі 17 177,00 грн підлягає стягненню саме на користь кожного з них. Також заявники зазначили, що вони зверталися до Державної казначейської служби України з питання виконання судового рішення в частині стягнення судового збору в сумі 17 177,00 грн на їх користь на підставі виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2025, виданого у справі № 280/3747/23 на виконання постанови Верховного Суду від 16.04.2025. Проте Казначейство листом від 02.12.2025 вих. № 5-06/26603 повернуло виконавчий документ без виконання на підставі абз. 5 пп. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, - не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», з тієї причини, що в резолютивній частині рішення суду не вирішено питання щодо визначення сум до стягнення на користь кожного стягувача.

Вирішуючи зазначену заяву по суті Суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У постанові від 21.03.2019 у справі № 807/1689/14 Верховний Суд вказав, що зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам КАС України. Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.
Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.
Чіткість викладення передбачає, зокрема що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
У разі, коли судове рішення не відповідає вказаним критеріям, останнє підлягає роз`ясненню судом, який ухвалив вказане судове рішення за заявою учасника справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Верховним Судом у постанові від 13.09.2019 у справі № 816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.
Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Ознайомившись зі змістом заяви та матеріалами справи, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені заявниками доводи не свідчать про неясність чи неоднозначність резолютивної частини постанови Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 280/3747/23.
Фактично заявники порушують питання щодо визначення частки судового збору, яка підлягає стягненню на користь кожного зі стягувачів окремо.
Водночас вирішення такого питання потребувало б зміни або доповнення резолютивної частини постанови Верховного Суду, що виходить за межі інституту роз`яснення судового рішення, визначеного ст. 254 КАС України.
Питання щодо невирішених судом аспектів розподілу судових витрат має бути предметом розгляду в порядку, визначеному ст. 252 КАС України.

Керуючись статтями 248, 254, 355 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 280/3747/23 - відмовити.
2. Питання щодо розподілу судових витрат за наслідками ухвалення постанови Верховного Суду від 16 квітня 2025 року буде вирішено судом касаційної інстанції в порядку, визначеному ст. 252 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя Н.В. Коваленко