ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4499/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Сафронової С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 в адміністративній справі №280/4499/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не видачі позивачу довідки про виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями в період з 01.02.2023 по 18.03.2023;
-зобов`язати відповідача 1 видати позивачу довідки про виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями в період з 01.02.2023 по 18.03.2023;
-визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 01.02.2023 по 18.03.2023;
-зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу додаткової винагороди, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 01.02.2023 по 18.03.2023.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 01.02.2023 по 18.03.2023.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 30000,00 грн. за період з 01.02.2023 по 18.03.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач у спірний період займав посаду старшого бойового медика роти логістики військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 04.11.2022 №236 позивач убув у відрядження до ВЧ НОМЕР_1 для виконання робіт по благоустрою основного командного пункту до 03.12.2022.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 19.03.2023 №79 позивач вважаться таким, що повернувся з відрядження та приступив до виконання своїх обов`язків з 19.03.2023.
Відповідно до акту проведення службового розслідування, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 , щодо неотримання позивачем додаткової грошової винагороди за період з 01.02.2023 по 18.03.2023, вбачається, що у вказаний період позивач був прикомандирований до автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 , де виконував обов`язки старшого бойового медика. У акті встановлено, що позивач за лютий та березень не отримував додаткову винагороду, оскільки його посвідчення про відрядження втрачено і знайти його неможливо. Також у акті зазначено про відсутність документів, які б свідчили про участь позивача у бойових діях. Також, відповідно до пояснень посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 , позивач у лютому 2023 року знаходився на ТПУ с.Трудове та виконував обв`язки фельдшера, супроводження хворих, перевірку водіїв та забезпечення медичної підтримки особового складу. Залучався до завантажувально-розвантажувальних робіт майна та озброєння. Також зазначено, що позивач періодично вибував до ВЧ НОМЕР_2 для оформлення відрядження, проте оформити відповідні документи позивачу не вдалось.
У акт службового розслідування зазначено, що позивач дійсно перебував з 01.02.2023 по 18.03.2023 у населеному пункті Трудове Новомиколаївського району Запорізької області, проте документи, що підтверджують участь позивача у бойових діях, які б давали право на отримання додаткової винагороди до ВЧ НОМЕР_2 не надходило.
У акті зазначено, що вбачаються порушення посадовими особами ВЧ НОМЕР_2 документального оформлення відрядження позивача.
З огляду на невидачу позивачу довідки про виконання бойових завдань та невиплату позивачу додаткової грошової винагороди у лютому та березні 2023 року, позивач звернуся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац другий частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 р. № 43 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 були внесені зміни до Постанови №168, а саме: Пункт 2-1 викладено в такій редакції: Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
На виконання вищезазначених змін, наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 № 44 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 177/39233), який набув чинності з 01.02.2023, внесені зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (Порядок №260)) - доповнено розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260 (у редакції, чинній у період з лютого по липень 2023 року включно) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
Виходячи з аналізу вказаних вище положень пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260, останні, за висновками суду, жодним чином не змінюють визначений пунктом 1 Постанови №168 розмір додаткової винагороди, оскільки як Порядок №260, так і Постанова №168, визначають розмір такої додаткової винагороди у вигляді 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць.
При цьому, положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260 лише конкретизують та визначають порядок та умови виплати такої додаткової винагороди у вигляді здійснення виплати військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), додаткової винагороди 30000 гривень в розрахунку на місяць, однак лише пропорційно часу виконання таких бойових (спеціальних) завдань.
Таким чином, умовами виплати такої додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. є: 1) період дії воєнного стану; 2) виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував у відрядженні у населеному пункті Трудове Новомиколаївського району Запорізької області у складі ВЧ НОМЕР_1 . Вказаний факт підтверджений відібраними від військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 поясненнями.
При цьому, як зазначено у акті службового розслідування, документальне оформлення відрядження позивача не здійснене, в діях посадових осіб ВЧ НОМЕР_2 вбачаються порушення щодо документального оформлення відрядження позивача.
Отже, перебуваючи у відрядженні у ВЧ НОМЕР_1 , позивач не мав належним чином оформлених документів про його відрядження.
При цьому, як свідчать пояснення командира автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 , позивач намагався отримати від ВЧ НОМЕР_2 належним чином оформлені документи про відрядження, проте це йому не вдалось.
У відзиві на позовну заяву представник ВЧ НОМЕР_2 зазначає, що оскільки відсутні документи про відрядження позивача, то відсутні підстави для виплати додаткової грошової винагороди.
Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено перебування позивача з 01.02.2023 по 18.03.2023 у відрядженні до ВЧ НОМЕР_1 , а також підтверджено перебування позивача у цей період у населеному пункті Трудове Новомиколаївського району Запорізької області, проте не оформлення посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 документів щодо відрядження унеможливило оформлення документів щодо нарахування та виплати позивача додаткової грошової винагороди.
Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні журнали бойових дій/ведення оперативної обстановки, бойові донесення або постові відомості, а також рапорти командира підрозділу про участь позивача у бойових діях або заходах/виконанні бойових (спеціальних) завдань, водночас відсутність вказаних документів не залежить від волі позивача та пов`язана із неналежним оформленням документів щодо відрядження позивача.
Згідно з картки особового рахунку позивач ДГВ у розмірі 30000грн. позивач отримував у грудні 2022 року та січні 2023 року. У лютому та березні 2023 року позивач ДГВ у розмірі 30000грн. не отримував.
Отже, відомості про нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у спірний період відсутні.
З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач має право на нарахування та виплату ДГВ у розмірі 30000грн. у період з 01.02.2023 по 18.03.2023 під час його перебування у відрядженні до ВЧ НОМЕР_1 .
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 в адміністративній справі №280/4499/25 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 в адміністративній справі №280/4499/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Сафронова