ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. м. Ужгород Справа № 909/266/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Худенка А.А.,
За участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.
за позовом 
Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано-Франківськ
до відповідача 
Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», м. Київ в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Ужгород Закарпатської області
про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у сумі 83 243 808,69 грн.

Представники: 
від прокуратури - Черненко С.С., прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури 
від позивача (в режимі відеоконференції) - Голубчак. Н.В., представник в порядку самопредставництва 
від відповідача - Левицький А.О., адвокат, ордер серії АО №1214958 від 23.01.2026

ВСТАНОВИВ
СУТЬ СПОРУ: Перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернувся до Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», м. Київ в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Ужгород Закарпатської області про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 83 243 808,69 грн.
До Господарського суду Івано-Франківської області з позовом звернувся Перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у сумі 83 243 808,69 грн.
19.03.2025 Господарський суд Івано-Франківської області постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 14.04.2025
Ухвалою від 16.07.2025 Господарський суд Івано-Франківської області замінив відповідача у справі №909/266/25 Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Собранецька, буд. 156, м.Ужгород, Закарпатська обл., 88017, код ЄДРПОУ 45554542). Також, задовольнив клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про передачу справи до іншого суду та матеріали справи №909/266/25 передати на розгляд до Господарського суду Закарпатської області.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Постановлено розгляд справи №909/266/25 здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі №909/266/25 призначено на 07 жовтня 2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.10.2025 зупинено провадження у справі №909/266/25. Постановлено призначити у господарській справі №909/266/25 комплексну судову експертизу, що включатиме в себе висновок біологічної експертизи та висновок інженерно-екологічної експертизи. Представник Державної екологічної інспекції Карпатського округу звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просила скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 07.10.2025 про призначення комплексної судової експертизи і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 постановлено апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції задоволити. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 07.10.2025 у справі №909/266/25 скасувати. Справу №909/266/25 направити для продовження розгляду до Господарського суду Закарпатської області. В подальшому, супровідним листом Західного апеляційного господарського суду №09-01/121/26 від 26.01.2026 (вх. №02.3.1-02/706/26 від 28.01.2026) матеріали справи №909/266/25 повернуті на адресу Господарського суду Закарпатської області.
Ухвалою від 03.02.26 провадження у справі поновлено та підготовче засідання у справі №909/266/25 призначено на 16 лютого 2026 року.
Підготовче засідання 16.02.2026 відкладено на 18.03.2026 із підстав зазначених в ухвалі про його відкладення.
Суд у підготовчому засіданні 18.03.2026 заслухавши думку сторін дійшов висновків про відсутність підстав для залишення позову без розгляду та дійшов висновків про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.04.2026.
16.04.2026 секретарем судового засідання було виявлено несправність системи, неможливість налагодження коректної роботи системи відеоконференцзв`язку про що складено Акт про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку 6.04.2026 № 02.4-21/3307/26.
Розгляд справи відкладено на 12.05.2026 у якому оголошено перерву до 27.05.2026. 27.05.2026 оголошено перерву до 02.06.2026.
02.06.2026 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позиція прокурора.
Прокурор просить задовольнити позов в повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків постійного лісокористувача щодо вчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев на підвідомчій відповідачу території 
? ? « » ? « ?», 2 ? 04.11.2024 ? 738 . , «» .
Відтак, за твердженням прокурора, як постійний лісокористувач у зазначених правовідносинах, зобов`язано відшкодувати заподіяну шкоду.
?, 83 243 808, 69 , ? ? Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України”, ? ? , ? ?, , ? , ? , ’ ? ? ? ? ? .

Позиція позивача 
Державна екологічна інспекція підтримує доводи прокурора та зазначає, що відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Пояснює, що факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів встановлено протоколами огляду місцевості та звертає увагу, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Позиція відповідача.
Відповідач скористався наданим йому правом та подав суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає.
Вказує, що Подавши позов у порядку господарського судочинства Прокуратура пред`явила до Відповідача вимогу про стягнення шкоди шляхом перерахування коштів на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Космацької сільської ТГ, а тому заподіяна шкода підлягає стягненню на користь місцевого бюджету». 
Вказане свідчить про те, що позовні вимоги сформовані в інтересах Космацької сільської територіальної громади, а тому належним позивачем за цією вимогою є не Державна екологічна інспекція Карпатського округу, а Космацька сільська рада.
Прокурором в обґрунтування позову не вказано які саме обов`язки і норми чинного законодавства України у сфері ведення лісового господарства були порушені з боку Відповідача, як і не було конкретизовано які саме дії Відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив, доказів невчинення таких дій Відповідачем до суду не надав.
Щодо розрахунку обчислення розміру шкоди заподіяної лісовому господарству згідно вважає, що останній не може бути належним доказом розміру шкоди, 
Вказує, що єдиним доказом яким прокуратура намагається обґрунтувати позов у даній справі є Акту перевірки № 2, складений Державною екологічною інспекцією Карпатського округу від 04.11.2024 року, однак сформовані у цьому акті висновки щодо нібито виявлення значної кількості пнів незаконно порубаних дерев. 
В дійсності, під час проведення перевірки екологічною інспекцією до уваги бралися пні старих періодів при явній наявності гнилі, грибів, тощо, що свідчить про заготівлю деревини у вказаних кварталах в минулих періодах, яка проводилася у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказане зокрема підтверджується письмовими запереченнями директора філії «Кутське ЛГ» від 04.11.2024 року, які наявні у матеріалах справи та які є додатком 1 до Акту перевірки № 2 від 04.11.2024 року. 
Окрім того, при замірі пнів, пні не маркувалися належним чином, у зв`язку з чим існує ймовірність обрахунку розміру шкоди по одному і тому ж пні декілька раз. 
Відтак вважаємо, що Прокуратурою поза розумним сумнівом стороннього спостерігача дійсний розмір шкоди, завданої навколишньому природньому середовищу внаслідок незаконної порубки дерев, не доведене, адже належних та допустимих доказів того які саме дерева та у якій саме кількості були порубані незаконно Прокуратурою не надано.За загальним правилом шкода відшкодовується особою, діями (бездіяльністю) якої така шкода завдана. Відповідач стверджує, що прокурором не доведено наявність усіх необхідних елементів для відшкодування шкоди відповідачем згідно з ст. 1166 ЦК України, зокрема, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 166 Цивільного Кодексу України та статті 105 Лісового Кодексу України, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

? 22.10.2024 04.11.2024 ? ? ? , ?, ? ? , ? ? ? « » « ». 
: 5 23 7 ( «?») 25 ? 5 ; 5 23 63 ( « ?) ? 46 7 , ; 5 23 ? 63, 71 ( «? ) ? 59 51 ? , , ; 5 23 46 ? ( « ) 84 ? 6 , ; ? 5 23 46 ( « ?) 54 24 ? , , ; 5 23 66, 67, 68, 71 (? ? « ) 53 ? 57 , , , ; ? 3 8 50, 59, 57 ( « ?) 2 8 , ; 3 8 37, 3 ( « ?) ? 12 5 , , ; 4 10 10 (? ? « ) 15 ? 5 ? , ; 3 7 30, 26, 3, 24, 10, 11, 7 ( « ?) 1 43 ? ? ; 5 18 24, 25, 32, 36, 58, 57 ? ( ? ? « ) 15 ? 24 , , ?; 6 19 14, 13, 25,1 ? ( ? « ) 4 ; 2 ? 15 21, 25, 35, 36, 49, 42, 29, 30, 22, 21 ? ( ? ? « ) 9 ? 25 , ; ? 5 14 11, 18, 39, 38, 37 ( « ?) ? 25 16 , , ; 6 20 24, 40 ? ( ? « ) 2 2 ? , , ; 3 8 3, 5, 2, 21, 24, 52, 51, 57 ( « ?) ? 21 33 , , .

Отже, актом від 04.11.2024 року №2, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Космацького лісництва, що є складовою загальної площі лісового фонду, що знаходиться у підпорядкуванні Філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», в якому зафіксовано кількість, діаметр, стан, ознаки (сироростучі/ сухостійні) та місце фіксації незаконно зрубаних дерев в кожному із кварталів та виділів Космацького лісництва;
у Відомостях обліку пнів зрубаних дерев №№1-16, в яких зафіксовано кількість, діаметр, стан, ознаки (сироростучі/сухостійні) та місце фіксації незаконно зрубаних дерев в кожному із кварталів та виділів Космацького лісництва;
Розрахуноком розмірів шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев на території кожного із кварталів та виділів Космацького лісництва встановлено грошовий розмір шкоди.
Так, під час проведення натурної перевірки працівниками Держекоінспекції у Космацькому лісництві складалися відомості обліку пнів зрубаних дерев в яких зазначено кількість, породи, ознаки (сироростучі/сухостійні), діаметри пнів зрубаних дерев у відповідних виділах, кварталах Космацького лісництва, які без жодних зауважень підписано посадовими особами філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», а саме, в.о. головного лісничого філії Геником М.І., лісничим Космацького лісництва Дудюком Ю.В., майстром лісу Сіреджуком М.Д., майстром лісу Вардзаруком П.М., майстром лісу Івасюком В.І., майстром лісу Кушнірчуком Д.Д.
В акті перевірки зазначено, що дані незаконні рубки не виявлялися працівниками філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даних випадків в книзі обліку лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах та на спилі пнів. Також актом перевірки зафіксовано, що протягом 2023-2024 років на території Космацького лісництва дозвільних документів, а саме лісорубних квитків на проведення рубок деревини не видавалось.
Інших даних, щодо кількості, діаметрів, стану зафіксованих зрубаних дерев, розрахунку розміру шкоди суду не надано.
Відтак, доводи відповідача про те, що під час проведення перевірки до уваги бралися пні старих періодів, а також недоведення того які саме дерева та у якій саме кількості були порубані незаконно, оцінюються критично оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються Актом перевірки від 04.11.2024 року №2 та відомостями обліку пнів зрубаних дерев.
Отже, саме Актом перевірки, від 04.11.2024 №2 Відомостями обліку пнів незаконно зрубаних дерев №1-16 зафіксовано кількість незаконно зрубаних дерев без дозвільних документів, їхній діаметр, стан, ознаки, та місце знаходження виявлених пнів із зазначенням кварталу, виділу, обходу Космацького лісництва в кожному.

Щодо допустимі доказів та доведеності суми запордіяних збитків. На думку суду позивачем не надано аргументів на спростування заявлених сум, а також не надано контр розрахунку.

Щодо уповноважених органів.
Згідно з підпунктом “У” підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №275 від 19.04.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, природного підросту та самосіву на землях, призначених під відновлення лісу, законності вирубування; раціонального та невиснажливого використання 11 лісових ресурсів; добування продуктів лісу та використання лісових ресурсів; заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та здійснення лісогосподарських заходів. Також відповідно до підпунктів 3, 8 пункту 4 даного Положення проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами. Територіальним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища є Державна екологічна інспекція. 

Обласною прокуратурою попередньо повідомлено про встановлені порушення інтересів держави Державну екологічну інспекцію водночас уповноваженими органами не вжито належних заходів до відновлення таких порушених інтересів держави, зокрема шляхом подання до суду відповідного позову про стягнення заданих кримінальним правопорушенням збитків. Така бездіяльність уповноважених органів оцінена прокурором як невиконання функцій по захисту інтересів держави, що відповідно до ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” є достатньою підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення позову. Така позиція узгоджується з положеннями постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, а також постанови Верховного Суду від 17.08.2020 у справі №924/1240/18. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 вказала, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Згідно з ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч.1 ст. Закону України “Про прокуратуру”, діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.
Відповідно до частини 3 статті 23 цього ж нормативно-правового акту, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Як вбачається із матеріалів справи, позов заявлено прокурором в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі селищної ради на території якої було виявлено факт незаконної рубки та Державної екологічної інспекції України в області, на яку законодавством покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави.
Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за №275 (надалі Положення) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Основним завданням Держекоінспекції є, зокрема, реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (п.п. 1 п. 3 Положення).
Згідно з п. і) ч. 1 ст. 3 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до п.п. 8 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за №275, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.
До повноважень Державної екологічної інспекції Карпатського округу, відповідно до ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 №38 належить, зокрема проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, а також розраховувати розмір шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а також вживати в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, пред`являти претензії, виступати позивачем та відповідачем у судах. 
Отже органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції та представляти інтереси держави в питаннях відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства є Державна екологічна інспекція Карпатського округу, яка наділена відповідними повноваженням та функціями згідно Положення №38. 
Відповідні правові висновки неодноразово викладені у постановах Верховного Суду. 
Так у постанові ВС від 14 березня 2024 року у справі № 620/278/23 зазначено: Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. При цьому, колегія суддів зазначає, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що в спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція є уповноваженим органом на подання відповідного позову з метою реалізації компетенції щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища та застосування принципу компенсації шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відповідний позов інспекцією до відповідача не подавався, а відтак, прокуратурою повідомлено позивача про реалізацію представницьких функцій прокуратурою у зв`язку з необхідністю стягнення шкоди, завданою навколишньому природному середовищу незаконною порубкою деревини та про подання в порядку ст. 53 ГПК України відповідної позовної заяви до Господарського суду Закарпатської області.
Зазначене узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, згідно з якою, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуванні порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Аналогічні за своєю суттю висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.08.021 у справі №807/2245/16, згідно із якою Державна екологічна інспекція, маючи повноваження для проведення перевірок дотримання законодавства та притягнення винних до відповідальності, але не вживаючи відповідних заходів фактично допускає бездіяльність. Такий факт бездіяльності, в свою чергу є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 в справі №903/129/18 зазначала, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Отже із наведеного слідує, що прокурор у поданій позовній заяві правомірно зазначив, що Державною екологічною інспекцією, не здійснювався захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, а відтак ним доведені належним чином підстави для звернення з відповідним позовом до суду в інтересах держави.

Щодо спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об`єктами права власності Українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.
Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Частиною 1 ст. 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” (далі - Закон) визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Як визначено в абзацах 2, 3 статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
В силу приписів статті 16 та частини 1 статті 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.
Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 статті 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
За змістом статті 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема, порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Відповідно до приписів статей 68, 69 Закон України “Про охорону навколишнього природного середовища”, порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника.
Однак для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи:
1) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку дію/бездіяльність, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.
2) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).
3) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
4) Вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Тож визначальним для вирішення спору у справі, що розглядається, є встановлення всієї сукупності елементів складу цивільного правопорушення
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, від 19.09.2018 у справі №925/382/17, від 09.12.2019 у справі №906/133/18, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 30.11.2021 у справі №926/2174/20.
Відповідно до положень п. “І” ст. 3 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Відповідно до вимог ст. 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів, відповідно до законодавства, на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення. Обов`язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, дотримання правил і норм використання лісових ресурсів, ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України покладено на відповідача, як на постійного лісокористувача. 
Пункт 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 за №761, передбачає, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані, зокрема, забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев. Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані 5 здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень. 
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 86 та ст. 90 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на органи виконавчої влади з питань лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. 
Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу. 
Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. 
В свою чергу, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів. 
Як зазначено у ст. 107 цього Кодексу, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. 
Відповідно до ст. 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. 
Згідно з ч. 1 ст. 41 вказаного Закону економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з ч. 1 ст. 69 даного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. 
При цьому, як вказано у ч. 4 та 5 ст. 68 вказаного Закону, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. 
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. 
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Таким чином факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів встановлений 
Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” як постійний лісокористувач у зазначених правовідносинах, зобов`язано відшкодувати заподіяну шкоду.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано ст. 107 Цивільного кодексу України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.
Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.
Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №922/347/21, від 16.03.2023 у справі №922/3979/21.
Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17.
Водночас чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.
Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акту. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палати Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.
Зважаючи на викладене та на те, що положеннями ст. 104, 107 Цивільного кодексу України не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, суд вважає, що такий момент не може пов`язуватися з внесенням запису до державного реєстру про припинення реорганізованої юридичної особи. Зазначене кореспондується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц та постанові від 04.11.2020 у справі №922/817/18.
Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст. 19 Лісового кодексу України, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків, в тому числі, з урахуванням обставин даної справи встановленої вироком суду службової недбалості посадової особи постійного лісокористувача. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особам.

В силу ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: «Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.» 
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, сплачуються за місцем заподіяння екологічної шкоди. 
Пп.7 п.3 ст.29 Бюджетного кодексу України унормовано: «Джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу є: 
30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»., 
Відповідно до пп.4 п.1.ст.691 Бюджетного кодексу України «До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків». 
Отже, грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є джерелами формування не тільки спеціального фонду місцевого бюджету, а також обласного та Державного бюджету України. 
Окрім того, відповідно до Постанови КМУ від 16.02.2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» органом, що контролює справляння надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» є Держекоінспекція. 
Пунктом 9 Наказу Державної казначейської служби України від 9 серпня 2013 року №128 «Про затвердження Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями», який визначає організацію роботи органів Казначейства по здійсненню операцій за платежами, які розподіляються між державним та місцевими бюджетами, передбачено: «Платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевими бюджетами, зараховуються на аналітичні рахунки, відкриті в Головних управліннях Казначейства на ім`я органу Казначейства за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами" Плану рахунків в розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. 
Пунктом 2 постанови КМУ від 16.02.2011 року №106 зобов`язано органи, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів. 
Отже, згідно вимог чинного законодавства, саме Держекоінспекція є уповноваженим державою компетентним органом, який здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, розраховує розмір шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, а також вживає в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, пред`являє претензії, виступає позивачем та відповідачем у судах та є належним позивачем у справі №909/266/25. 
Окрім того, на Інспекцію постановою КМУ від 16.02.2011 року №106 покладено обов`язок контролювати справляння надходжень як державного, так і місцевих бюджетів за кодом бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. 
Вищенаведене спростовує посилання відповідача щодо неналежності позивача та що позовну вимогу пред`явлено в інтересах Космацької сільської ради оскільки позов подано в інтересах держави.
Актом позапланової перевірки від 04.11.2024 року №2, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Космацького лісництва, що є складовою загальної площі лісового фонду, що знаходиться у підпорядкуванні Філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», виявлено незаконну рубку 738 шт. дерев. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 року № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» проведено розрахунок розміру шкоди, який склав 83243808,69 грн. Так Актом перевірки від 04.11.2024 року №2 при натурному обстеженні встановлено: 
Космацьке лісництво: 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.) Квартал 23 виділ 7 (регульованої рекреації зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 30 дерев породи бук, з яких 25 сироростучих та 5 сухостійних дерев діаметрами пнів: 36, 50, 50, 52, 26, 40, 58, 44, 44, 38, 39, 42, 38, 29, 39, 44, 52, 36, 34, 30, 28, 48, 38, 38, 44, 46,52,42,45,24см, (Перелікова відомість №1 від 28.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 3 507 376,18 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 23 виділ 63 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). 
В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 53 шт. дерев, з яких 46 сироростучих та 7 сухостійних дерев породи ялина, бук, діаметрами пнів: 40, 30, 32, 45, 30, 45, 44, 40, 38, 38, 32, 34, 30, 34, 36, 37, 32, 35, 40, 39, 32, 54, 36, 30, 42, 35, 42, 36 ,40, 37, 39, 30, 40, 42, 50, 40, 42, 45, 32, 37, 46, 30, 32, 35, 42, 28, 38, 44, 49, 44, 33, 36, 36 см, (Перелікова відомість №2 від 24.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 5479225,60 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 23 виділ 63, 71 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). 
В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 110шт дерев, з яких: 59 сироростучих та 51 сухостійних дерев породи ялина, бук, ялиця діаметрами пнів: 45, 52, 40, 52, 42, 36, 46, 47, 45, 47, 25, 40, 36, 42, 41, 46, 33, 38, 35, 26, 42, 55, 45, 55, 55, 45, 46, 40, 55, 53, 43, 60, 47, 28, 44, 46, 31, 39, 33, 48, 46, 40, 42, 44, 44, 56, 52, 44, 52, 50, 54, 56, 30, 28, 50, 44, 48, 22, 58, 44, 44, 53, 50, 42, 41, 45, 55, 50, 44, 44, 41, 53, 52, 44, 47, 52, 50, 42, 47, 50, 44, 43, 46, 45, 52, 50, 24, 46, 50, 44, 47, 40, 44, 58, 52, 50, 48, 42, 45, 35, 37, 51, 40, 39, 44, 45, 49, 50, 42, 48см, (Перелікова відомість №3 від 24.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 12821222,57 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 23 виділ 46 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 90шт. дерев, з яких 84 сироростучих та 6 сухостійних дерев породи ялина, бук, діаметрами пнів: 36,33,40,31,24,40,38,38,40,20,45,40,33,52, 57, 34, 32, 35, 50, 44, 55, 56, 46, 41, 46, 40, 44, 45, 48, 42, 50, 56, 32, 49, 40, 48, 54, 52, 48, 50, 54, 48, 35, 30, 46, 34, 29, 33, 48, 52, 40, 38, 40, 50, 41, 46, 50, 32, 38, 38, 33, 28, 40, 46, 62, 44, 38, 29, 38, 30, 53, 40, 51, 36, 26, 55, 36, 42, 37, 35, 33, 48, 46, 52, 42, 50, 40, 46, 50, 48см (Перелікова відомість №4 від 23.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 11699721,49 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 23 виділ 46 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). 
В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 78 шт. древ, з яких 54 сироростучих та 24 сухостійних дерев породи ялина, бук, ялиця діаметрами пнів: 45, 26, 39, 52, 37, 40, 50, 28, 42, 
46, 58, 22, 44, 50, 42, 30, 34, 44, 60, 30, 50, 47, 52, 22, 23, 40, 31, 37, 43, 46, 45, 49, 48, 42, 44, 40, 20, 38, 52, 56, 38, 46, 20, 54, 50, 54, 44, 32, 41, 52, 49, 45, 50, 49, 47, 46, 40, 40, 52, 60, 50, 36, 42, 16, 55, 47, 46, 47, 42, 66, 47, 42, 31, 46, 45, 45, 44, 34см, (Перелікова відомість №5 від 23.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 9123452,49 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 23 виділ 66, 67, 68, 71 господарська та зона регульованої рекреації Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 110шт. дерев, з яких 53 сироростучих та 57 сухостійних дерев породи ялина, бук, ялиця, береза діаметрами пнів:
44, 65, 50, 36, 57, 61, 63, 42, 48, 40, 38, 48, 52, 52, 40, 55, 46, 44, 55, 50, 48, 46, 48, 48, 20, 47, 46, 52, 59, 56, 44, 58, 38, 44, 55, 46, 56, 54, 46, 46, 74, 46, 42, 51, 44, 24, 46, 42, 48, 56, 38, 53, 40, 58, 50, 65, 22, 38, 54, 46, 50, 47, 45, 56, 35, 53, 40, 52, 58, 42, 43, 38, 46, 40, 45, 52, 54, 52, 24, 54, 46, 50, 36, 42, 54, 52, 62, 80, 69, 70, 82, 64, 36, 65, 66, 65, 62, 70, 66, 67, 60, 78, 56, 67, 70, 70, 51, 20, 25, 43см (Перелікова відомість №6 від 24.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 14530621,52 грн 
шкоди. 
Обхід № 3 (відповідальна особа – майстер лісу Вардзарук П.М.). Квартал 8 виділ 50, 59, 57 та квартал 9 виділ 1, 5 господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 10 шт. дерев, з яких 2 сироростучих та 8 сухостійних дерев породи ялина, ялиця, діаметрами пнів: 42, 46, 42, 36, 28, 30, 35, 28, 55, 65 см (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №7 від 24.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 773078,82 грн шкоди. 
Обхід № 3 (відповідальна особа – майстер лісу Вардзарук П.М.). Квартал 8 виділ 37, 3 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). 
В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 17 шт. дерев, з яких 12 сироростучих та 5 сухостійних дерев породи бук, ялина, ялиця, діаметрами пнів: 63, 78, 65, 66, 54, 55, 58, 52, 50, 60, 68, 23, 26, 17, 23, 27, 46 см, (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №8 від 23.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 2846108,00 грн шкоди. 
Обхід № 4 (відповідальна особа – майстер лісу Івасюк В.І). Квартал 10 виділ 10 зона регульованої рекреації Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 20шт., з яких 15 сироростучих дерев та 5 сухостійних дерев породи ялина, бук діаметрами пнів: 58, 43, 45, 50, 50, 39, 48, 46, 43, 40, 50, 44, 45, 47, 42, 56, 30, 10, 45, 35см, (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №9 від 28.10.2024), 
що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 
2594587,94 грн шкоди. 
Обхід № 3 (відповідальна особа – майстер лісу Вардзарук П.М.). Квартал 7 виділ 30,26,3,24,10,11,7 господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення. В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 44 шт. дерев, з яких 1 сироростучого дерева та 43 сухостійних та вітровальних дерев породи ялина діаметрами пнів: 
25, 24, 20, 35, 26, 27, 21, 30, 20, 17, 32, 17, 44, 37, 42, 40, 23, 20, 32, 30, 45, 29, 34, 30, 32, 34, 35, 25, 32, 38, 34, 29, 37, 32, 31, 37, 45, 30, 25, 24, 28, 28, 30, 34 см (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №10 від 22.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9- 1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 1603558,00 грн шкоди.
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 18 виділ 24,25,32,36,58,57 (господарська та зона регульованої рекреації Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 39 шт дерев,з яких 15 сироростучих та 24 сухостійних дерев породи ялина, ялиця, бук діаметрами пнів: 22, 50, 40, 32, 28, 40, 42, 47, 42, 48, 70, 34, 70, 40, 44, 70, 70, 48, 60, 48, 72, 70, 65, 46, 70, 66, 61, 74, 80, 62, 74, 66, 53, 60, 70, 60, 72, 57, 80 см (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №11 від 29.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 5834295,44 грн шкоди. 
Обхід № 6 (відповідальна особа – майстер лісу Кушнірчук Д.Д.). Квартал 19 виділ 14,13,25,1 (зона регульованої рекреації Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення. В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 4 сухостійних дерев породи ялина діаметрами пнів: 36,60,50,32см, (Перелікова відомість №12 від 24.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 297280,61 грн шкоди. 
Обхід № 2 (відповідальна особа – майстер лісу Вардзарук В.П.). Квартал 15 виділ 21, 25, 35, 36, 49, 42, 29, 30, 22, 21 господарська та зона регульованої рекреації Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 34 шт. дерев, з яких 9 сироростучих та 25 сухостійних дерев породи ялина, бук діаметрами пнів: 44, 18, 21, 36, 22, 24, 28, 32, 42, 50, 38, 38, 34, 28, 50, 24, 54, 60, 52, 28, 22, 22, 23, 46, 40, 44, 44, 40, 54, 70, 40, 50, 56, 32 см, (Перелікова відомість №13 від 28.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно- заповідний фонд України, за що розраховано 2670039,23 грн шкоди. 
Обхід № 5 (відповідальна особа – майстер лісу Сіреджук М.Д.). Квартал 14 виділ 11,18,39,38,37 (господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 41 шт дерев, з яких 25 сироростучих дерев та 16 сухостійних дерев породи ялина, бук, ялиця діаметрами пнів: 38, 34, 36, 38, 44, 38, 38, 43, 44, 38, 68, 38, 48, 42, 32, 42, 62, 48, 30, 30, 31, 32, 32, 32, 26, 53, 21, 54, 22, 47, 55, 46, 16, 42, 22, 45, 40, 30, 48, 32, 32см, (Перелікова відомість №14 від 22.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9- 1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 4002980,49 грн шкоди. 
Обхід № 6 (відповідальна особа – майстер лісу Кушнірчук Д.Д.). Квартал 20 виділ 24,40 (зона регульованої рекреації та господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 2 сироростучих дерев породи бук та ялиця та 2 сухостійних дерева породи ялина, діаметрами пнів: 34, 27, 46, 51см (Перелікова відомість №15 від 30.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 405670,24 грн шкоди. 
Обхід № 3 (відповідальна особа – майстер лісу Вардзарук П.М.). Квартал 8 виділ 3, 5, 20, 21, 24, 52, 51, 57 господарська зона Національного природного парку «Гуцульщина» без вилучення). В ході проведення перевірки виявлено незаконну рубку 54 шт дерев, з яких 21 сироростучих та 33 сухостійних дерев породи ялина, бук, ялиця діаметрами пнів:55, 29, 20, 30, 67, 49, 46, 38, 35, 36, 33, 32, 31, 50, 32, 36, 47, 38, 35, 37, 40, 33, 21, 44, 50, 50, 47, 44, 55, 46, 47, 43, 48, 49, 48, 35, 38, 18, 49, 45, 50, 57, 52, 57, 51, 52, 42, 30, 39, 23, 30, 34, 37, 43см (Відомість обліку пнів незаконно зрубаних дерев №16 від 31.10.2024), що є порушенням ст.ст. 69, 105 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст. 9-1, 11, 24, 25, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, за що розраховано 5054590,07 грн шкоди. 
Під час перевірки встановлено, що дані незаконні рубки не виявлялися працівниками філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даних випадків в книзі обліку лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах та на спилі пнів. 
Також актом перевірки від 04.11.2024 року №2 на сторінці 4 зафіксовано, що протягом 2023-2024 років на території Космацького лісництва дозвільних документів, а саме лісорубних квитків на проведення рубок деревини не видавалось. Отже, саме Актом перевірки, від 04.11.2024 №2 зафіксовано протиправну бездіяльність філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України» щодо невжиття заходів стосовно виявлення та попередження незаконних рубок, що призвело до незаконної рубки 738 шт. дерев без дозвільних документів. що відповідно спростовує посилання відповідача на відсутність належних і допустимих доказів протиправної поведінки відповідача та недоведеність факту порушення відповідачем, як лісокористувачем, встановлених правил лісокористування. 
Спеціалістами Інспекції та уповноваженими особами суб`єкта господарювання філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України» під час натурної перевірки у Космацькому лісництві складалися відомості обліку пнів зрубаних дерев, (наявні в матеріалах справи), в яких зазначено кількість, породи, ознаки (сироростучі/ сухостійні), діаметри пнів незаконно зрубаних дерев у відповідних виділах, кварталах Космацького лісництва, які без жодних зауважень підписано посадовими особами філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України»: в.о.головного лісничого філії Геником М.І., лісничим Космацького лісництва Дудюком Ю.В., майстром лісу Сіреджуком М.Д., майстром лісу Вардзаруком П.М., майстром лісу Івасюком В.І., майстром лісу Кушнірчуком Д.Д.), що свідчить про об`єктивність, достовірність та відповідність даних щодо кількості, діаметру, стану, ознаки дерев та відсутності на них відпускних чи контрольних клейм. 
Заперечення Відповідача що під час проведення перевірки до уваги бралися пні старих періодів, а також недоведення того які саме дерева та у якій саме кількості були порубані незаконно, не заслуговують на увагу та спростовуються Актом перевірки від 04.11.2024 року №2 та відомостями обліку пнів зрубаних дерев, які без жодних зауважень підписано посадовими особами філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України». 
Як у Акті №2 від 04.11.2024, так і у Відомостях обліку пнів зрубаних дерев №1-16, зафіксовано незаконну рубку 738 шт. дерев, на яких відсутні клейма на кореневих лапах та на спилі пнів, про що зазначено у акті перевірки. Із облікованих під час перевірки 738 шт. незаконно зрубаних дерев - 423 шт. були сироростучими. 
Сама лише незгода із розрахунком на думку суду не доводить його неправельність.
Подані відповідачем копії наказів, актів закріплення та штатного розпису не спростовують факту незаконної рубки дерев. 
А вжиті постійним лісокористувачем заходи не були достатніми для недопущення незаконної порубки.

В постанові Великої палати Верховного суду від 14.12.2022 у справі №477/2330/18 з приводу використання доказів, які зібрані в межах кримінального провадження надано правову позицію відповідно до якої зазначено, що чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 у справі №461/3675/17). Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (п. 105 постанови).

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частина друга статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічний принцип закріплено у ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 13 ГПК України.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто в цьому разі мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
Чинною нормою ст. 79 ГПК України впроваджено в господарський процес стандарт доказування “вірогідності доказів”.
Стандарт доказування “вірогідності доказів” встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач та їх оцінки їх правдивості і переваги доводів протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті показує, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (тут суд звертається до правових висновків викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20, зокрема, що саме суд має забезпечити право особи на справедливий суд (справедливу судову процедуру).
Надаючи оцінку запереченнями відповідача в цій частині, суд зауважує, що державне підприємство обмежилося своїм особистим визначенням про неналежність, недостовірність та недостатність доказів щодо факту порубки дерев, поставивши під сумнів вартість завданої шкоди.
При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які би об`єктивно могли спростувати або обґрунтовано навести суду факти, що могли би поставити під сумнів вірогідність відповідних обмірів та розрахунків спеціалістів Держекоінспекції, або спростовували б взагалі факт наявності незаконної рубки дерев, або довели іншу кількість незаконно зрубаних дерев.
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності. На думку суду призначення на посаду особи, яка не забезпечила схоронності лісу не свідчить про вжиття відповідачем вичерпних дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок.
При цьому, з урахуванням встановлених в даній справі обставин, вказаних заходів, вочевидь, виявилося недостатньо з метою виконання передбачених законом та Статутом обов`язків постійного лісокористувача, спрямованих на запобігання незаконних рубок лісового фонду, а тому вказані аргументи відповідача не можуть слугувати підставою звільнення від відповідальності за завдану шкоду.
.
Щодо того, що лісові господарства відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 “Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу” не є суб`єктами відповідальності за шкоду, завдану внаслідок незабезпечення збереження лісів, а також не можуть відповідати за шкоду, завдану іншими невстановленими особами згідно з приписами ст. 105 Лісового кодексу України спростовуються положеннями ст. 107 Лісового кодексу України, якими визначено обов`язок підприємств, установ, організації і громадян відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
При цьому, норми означеної постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 регулюють обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту (п. 1 постанови) та їх застосування не пов`язується виключно з вчиненням відповідачем незаконної рубки дерев самостійно, адже, в контексті встановлених судом обставин даної справи, заподіяна лісу відповідачем шкода спричинена неналежним та недостатнім вжиттям заходів, спрямованих на запобігання незаконних рубок лісового фонду , що, в свою чергу, свідчить про порушення встановлених правил лісокористування.
З урахуванням викладеного, перевіривши додані до позовної заяви розрахунки розміру заподіяної шкоди, суд приходить до висновку, що вони виконані працівниками Держекоінспекції виходячи з базового значення такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, а відтак, суд вважає обґрунтованим, підтвердженим прокурором належними та допустимими доказами 
Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 126, 129, 210, 221, 236, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вул. Шота Руставелі, будинок 9А, м. Київ, 01601 (код ЄДРПОУ: 44768034) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вул. Собранецька, 156, м. Ужгород Закарпатської області (код ЄДРПОУ: 45554542) 83 243 808,69 грн. (вісімдесят три мільйона двісті сорок три тисячі вісімсот вісім гривень 69 копійок) шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування коштів на рахунок фонду охорони навколишнього природнього середовища Космацької тереторіальної громади.
3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вул. Шота Руставелі, будинок 9А, м. Київ, 01601 (код ЄДРПОУ: 44768034) в особі філії в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», вул. Собранецька, 156, м. Ужгород Закарпатської області (код ЄДРПОУ: 45554542). на користь Івано-Франківської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 03530483) судовий збір у розмірі 848 840 грн (вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).
4. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.
5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2026.

Суддя А.А. Худенко