Справа № 527/959/24
провадження № 3-в/527/27/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Глобине
Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., за участі секретаря судового засідання Папенко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області в залі судового засідання в місті Глобине подання провідного інспектора Кременчуцького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Савченко Ліни Миколаївни про вирішення питання про давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,
ВСТАНОВИВ:
06 травня 2026 року провідний інспектор Кременчуцького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Савченко Л.М. звернулася до суду з поданням, в якому просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 23.04.2024 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за давністю відбування стягнення на підставі ст. 304, ст. 305 КУпАП, ст. 80 КК України.
В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_1 на обліку Кременчуцького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області перебуває з 08.05.2024. 08.05.2024, 24.05.2024, 02.09.2024, 16.08.2024, ОСОБА_1 направлялися виклики до Кременчуцького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області на 22.05.2024, 04.06.2024, 16.08.2024, 30.08.2024 на які порушник не з`явився, довідок, які б підтверджували неможливість явки до сектору не надав. Відповідно до довідки, наданої Троїцьким старостинським округом №02- 28.19/27 від 02.07.2024, з`ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Троїцький старостинський округ не володіє даними про фактичне місце проживання ОСОБА_1 . Глобинський відділ державної виконавчої служби повідомляє, що згідно даних, які містяться в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 23.09.2024 провідним інспектором Кременчуцького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Савченко Л.М. здійснювався виїзд за місцем проживання порушника. Під час перевірки ОСОБА_1 за місцем проживання не було, пояснення у сусідів не вдалося отримати, оскільки на час перевірки їх вдома не було. Згідно чинного законодавства Кременчуцький РС №1 звернувся до Глобинського відділу держаної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції з поданням про оголошення в розшук правопорушника ОСОБА_1 . Ухвалою Глобинського районного суду від 10.03.2024 ОСОБА_1 оголошено в розшук. Відповідно до інформації ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 07.07.2025 в державному розшуку не перебуває 16.09.2025 начальником Кременчуцького РС №1 ОСОБА_2 під час телефонної розмови із матір`ю порушника ОСОБА_3 з`ясовано, що 13.03.2025 він мобілізований на військову службу та перебуває у ВЧ НОМЕР_2 . Відповідно до довідки наданої ВЧ НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 з 13.03.2025. 25.09.2025 Кременчуцький РС №1 звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 23.04.2024, щодо ОСОБА_1 . Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 30.09.2025 у задоволенні подання відмовлено. 
До початку судового засідання представник Кременчуцького РС №1 ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області направила до суду клопотання, у якому вказала, що подання підтримує та прохає його задовольнити.
ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.
Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 23.04.2024, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт, постанова набрала законної сили та була направлена до виконання до Кременчуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, отримана Центром пробації і була прийнята до виконання.
Як вбачається з довідки № 2544/1881 від 05.05.2026 військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . 
Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу Рекомендації №R(91)1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло два роки.
На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 303, 304 КУПАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Подання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП призначеного постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 23.04.2024, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду.

Суддя       Т. В. Левицька