Справа № 751/12/26 	Головуючий у І інстанції  ОСОБА_1  	
Провадження № 11-кп/4823/412/26 	  	
Категорія - – ч.3 ст.307 КК України  	Доповідач         ОСОБА_2  	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-судді	ОСОБА_2  	

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора – ОСОБА_6 ,
захисників – ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
обвинувачених – ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 
№12025270340003266 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 лютого 2026 року, 

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком: 
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта середня, не працює, раніше судима: 22.01.2026 Чернігівським апеляційним судом за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, з конфіскацією майна, що є її власністю, окрім житла,
засуджена за ч.3 ст.307 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2026 й остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_2 , одружена, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, не працює, раніше не судима,
засуджена за ч.3 ст.307 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. 

Відповідно до ч.ч.5, 7 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 13.11.2025 по 14.11.2025 включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; та час перебування її під цілодобовим домашнім арештом з 15.11.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили, залишено у виді цілодобового домашнього арешту з покладеним обов`язком, згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2025. 

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.11.2025.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати - по 18496,55 грн з кожної. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_9 , у невстановлені досудовим слідством місці, день та час періоду з 01.10.2025 до 31.10.2025, досягши відповідних домовленостей шляхом переписки в месенджері «Telegram» з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі - невстановлена особа), а в подальшому - шляхом усних домовленостей із ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, вступила в попередню змову з останніми, спрямовану на протиправне отримання доходів шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
У подальшому, ОСОБА_9 , 12.11.2025, у період часу з 06:00 год до 17:00 год, діючи згідно попередньо узгодженої домовленості із невстановленою особою та ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та подальшого зберігання психотропних речовин та наркотичного засобу, з метою подальшого їх збуту, з корисливих мотивів, умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, отримала, знайшовши та підібравши у заздалегідь повідомленому невстановленою особою місці на території Регіонального ландшафтного парку «Ялівщина» м. Чернігова, речовини, що заздалегідь відомо для ОСОБА_9 містили у своєму складі психотропні речовини та наркотичний засіб, які, як встановлено в подальшому згідно висновків експертів, є:
- PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів») (далі – Постанова КМУ №770) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою не менше 138,7815 г, що у відповідності до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №513/4734 (надалі – Таблиця 2 Наказу МОЗ №188), є особливо великим розміром;
- MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою не менше 1,0618 г, що у відповідності до Таблиці 2 Наказу МОЗ №188, є великим розміром;
- 4-ММС (4-метилметкатинон), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,4010 г;
- канабісом, що згідно Постанови КМУ №770 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, загальною масою не менше 130,048 г.
Отримавши вказані речовини, ОСОБА_9 , діючи згідно з попередньою узгодженою домовленістю із невстановленою особою та ОСОБА_10 , утримуючи їх при собі, а в подальшому, перенісши речовину із вмістом канабісу загальною масою 11,055 г до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а решту зазначених речовин із вмістом психотропних речовин та наркотичного засобу - до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 , при цьому, достовірно знаючи про вказане місце їх зберігання та залишаючи вказані речовини у володінні ОСОБА_10 з власних міркувань, умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, незаконно зберігала вказані речовини із вмістом психотропних речовин та наркотичного засобу з метою їх збуту.
У подальшому, ОСОБА_9 , реалізовуючи попередньо узгоджений з невстановленою особою та ОСОБА_10 кримінально протиправний намір на збут вказаних речовин із вмістом психотропних речовин та наркотичного засобу шляхом розміщення згортків з їх вмістом у відповідних місцях міста Чернігова, у невстановлений досудовим слідством день та час періоду з 06:00 12.11.2025 до 11:45 13.11.2025, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ), діючи спільно з останньою, умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, помістила речовини із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 115,5751 г до 31 окремого зіп-пакету, MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) загальною масою 1,0618 г – до 15 окремих зіп-пакетів, канабісу загальною масою 11,996 г – до 11 окремих зіп-пакетів, кожен з яких, діючи разом із ОСОБА_10 , обмотала ізолюючою стрічкою, виготовивши, таким чином, згортки, які, за попередньою змовою з останньою та невстановленою особою, спільно із ОСОБА_10 мала намір розмістити у відповідних місцях міста Чернігова, а решту вказаних речовин умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, залишила зберігати за місцем проживання ОСОБА_10 та за місцем свого проживання.
У подальшому, для доведення своїх кримінально протиправних намірів до кінця, у невстановлений досудовим слідством час 13.11.2025, але не пізніше 11:55, ОСОБА_9 , утримуючи при собі 28 згортків з речовиною із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 94,7573 г, 15 згортків з речовиною із вмістом MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) загальною масою 1,0618 г та 9 згортків із речовиною з вмістом канабісу загальною масою 8,521 г, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , котра, у свою чергу, утримувала при собі решту - 3 згортки з речовиною із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 20,8178 г та 2 згортки з речовиною з вмістом канабісу загальною масою 3,475 г, умисно, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, прибула разом із ОСОБА_10 на територію лісових насаджень, розташованих між вулицями Леоніда Пашина, Підлісна та Степана Бандери міста Чернігова, де була затримана 13.11.2025 в 11:56, коли ОСОБА_9 перебувала у стані, викликаному вживанням одурманюючих засобів, на ділянці місцевості з координатами 51.49106 31.24499, що неподалік перехрестя вулиць Леоніда Пашина та Степана Бандери в м. Чернігові, чим було припинено вчинення ОСОБА_9 кримінально протиправних дій.
Речовини, які містять у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 23,2064 г, канабіс загальною масою 106,997 г та 4-ММС (4-метилметкатинон) масою 0,4010 г вилучено за результатами обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .
Решту речовини, що містить у своєму складі канабіс загальною масою 11,055 г, вилучено за результатами обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, у тому числі у великих та особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб, повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України.

ОСОБА_10 , у невстановлені досудовим слідством місці, день та час періоду з 15.10.2025 до 31.10.2025, досягши відповідних домовленостей шляхом усного спілкування із ОСОБА_9 , а в подальшому - шляхом переписки в месенджері «Telegram» - з невстановленою особою, діючи умисно, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, вступила в попередню змову з останніми, спрямовану на протиправне отримання доходів шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
У подальшому, ОСОБА_10 , 12.11.2025 у період часу з 06:00 год до 21:00 год, діючи згідно попередньо узгодженої домовленості із ОСОБА_9 та невстановленою особою, усвідомлюючи, що вчиняє дії з придбання та зберігання психотропних речовин та наркотичного засобу, з метою подальшого їх збуту, з корисливих мотивів, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно отримала від ОСОБА_9 речовини, що заздалегідь відомо для ОСОБА_10 містили у своєму складі психотропні речовини та наркотичний засіб, які, як встановлено в подальшому згідно висновків експертів, є:
- PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою не менше 138,7815 г, що у відповідності до Таблиці 2 Наказу МОЗ №188, є особливо великим розміром;
- MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою не менше 1,0618 г, що у відповідності до Таблиці 2 Наказу МОЗ №188, є великим розміром;
- 4-ММС (4-метилметкатинон), що згідно Постанови КМУ №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою 0,4010 г;
- канабісом, що згідно Постанови КМУ №770 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, загальною масою не менше 118,993 г.
Отримавши вказані речовини, ОСОБА_10 , діючи згідно попередньо узгодженої домовленості із ОСОБА_9 та невстановленою особою, утримуючи їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно незаконно зберігала зазначені речовини із вмістом психотропних речовин та наркотичного засобу з метою їх збуту.
У подальшому, ОСОБА_10 , реалізовуючи попередньо узгоджений із ОСОБА_9 та невстановленою особою кримінально протиправний намір на збут вказаних речовин із вмістом психотропних речовин та наркотичного засобу шляхом розміщення згортків з їх вмістом у відповідних місцях міста Чернігова, у період часу з 06:00 12.11.2025 до 11:45 13.11.2025, перебуваючи за місцем свого проживання ( АДРЕСА_2 ), діючи спільно із ОСОБА_9 , умисно помістила речовини із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 115,5751 г до 31 окремого зіп-пакету, MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) загальною масою 1,0618 г – до 15 окремих зіп-пакетів, канабісу загальною масою 11,996 г – до 11 окремих зіп-пакетів, кожен з яких, діючи разом із ОСОБА_9 , обмотала ізолюючою стрічкою, виготовивши, таким чином, згортки, які, за попередньою змовою із останньою та невстановленою особою, спільно із ОСОБА_9 мала намір розмістити у відповідних місцях міста Чернігова, а решту вказаних речовин умисно залишила зберігати за місцем свого проживання.
У подальшому, для доведення своїх кримінально протиправних намірів до кінця, у невстановлений досудовим слідством час 13.11.2025, але не пізніше 11:55, ОСОБА_10 , утримуючи при собі 3 згортки з речовиною із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 20,8178 г та 2 згортки з речовиною з вмістом канабісу загальною масою 3,475 г, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , котра, у свою чергу, утримувала при собі решту – 28 згортків з речовиною із вмістом PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 94,7573 г, 15 згортків з речовиною із вмістом MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) загальною масою 1,0618 г та 9 згортків із речовиною з вмістом канабісу загальною масою 8,521 г, умисно прибула разом з останньою на територію лісових насаджень, розташованих між вулицями Леоніда Пашина, Підлісна та Степана Бандери міста Чернігова, де була затримана 13.11.2025 в 11:56, коли ОСОБА_10 перебувала у стані, викликаному вживанням одурманюючих засобів, на ділянці місцевості з координатами 51.49106 31.24499, що неподалік перехрестя вулиць Л. Пашина та С. Бандери в місті Чернігові, чим було припинено вчинення ОСОБА_10 кримінально протиправних дій.
Решту речовин, які містять у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 23,2064 г, канабіс загальною масою 106,997 г та 4-ММС (4-метилметкатинон) масою 0,4010 г вилучено за результатами обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, у тому числі у великих та особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинувачених, доведеність їх вини, просив скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_9 призначити покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією усього належного їй майна, окрім житла. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2026 й остаточно ОСОБА_9 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, просив зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 строк її попереднього ув`язнення у період з 13.11.2025 по день ухвалення вироку судом апеляційної інстанції; 
ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, з конфіскацією усього належного їй майна, окрім житла. Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня її фактичного затримання на виконання вироку суду. Відповідно до ч.5, ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 13.11.2025 по 14.11.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; та час перебування її під цілодобовим домашнім арештом з 15.11.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку - трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі. 
Шляхом постановлення ухвали в порядку ст.378 КПК України, порушити перед Управлінням (службою) у справах дітей Чернігівської міської ради питання про влаштування або встановлення опіки над малолітньою дитиною обвинуваченої ОСОБА_10 , яка залишиться без нагляду (батьківського піклування). 
Також просив виключити з мотивувальної частини вироку визнання обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_9 - надання добровільної згоди на перерахування істотної суми грошових коштів на потреби Збройних Сил України; обвинуваченої ОСОБА_10 - наявність на утриманні малолітньої дитини під час перебування її чоловіка на військовій службі. 
В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування, призначення обвинуваченим покарання за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що призначаючи покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільняючи від його відбування, місцевий суд урахував ті самі обставини, які пом`якшують покарання, що є недопустимим. Не погодився з доводами суду про призначення обвинуваченим покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки судом лише перелічені обставини, які, на думку суду, пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проте не обґрунтовано як саме зазначені обставини є настільки вагомими, що можна було б впевнено стверджувати про доцільність призначення їм покарання, нижчого за розміром, ніж передбачене санкцією ч.3 ст.307 КК України. 

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також їх захисників, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 

Згідно з пунктами 2, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частиною 1 ст.421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, та кваліфікація їх дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу. Разом з тим, вважає неспроможними доводи прокурора про безпідставність призначення місцевим судом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, із застосуванням ст.69 КК України. 

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.
Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, зважив на: тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обумовлені вчиненням дій щодо розповсюдження наркотичних засобів і психотропних речовин, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання отримати додатковий дохід від реалізації заборонених до обігу речовин, наявність пом`якшуючих обставин, особу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ініціювання обвинуваченою ОСОБА_9 перерахування істотної суми грошових коштів на потреби Збройних Сил України.
Місцевий суд констатував, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є обґрунтовані підстави для призначення їм покарання за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.3 ст.307 КК України, проте вважає, що за своїм розміром призначені покарання не є справедливими, необхідними та достатніми для виправлення обвинувачених і попередження вчинення злочинів як ними, так й іншими особами, тобто не відповідає вимогам ст.65 КК України та є явно м`яким. 

Між тим варто зауважити, що доводи сторони обвинувачення про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину через м`якість, є слушними.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_10 розміру покарання, на звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, місцевий суд узяв до уваги, що остання щиро розкаялася, визнавши протиправність своєї поведінки, критично оцінила свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою; а також, що ОСОБА_10 не виконувала основну роль у вчиненні інкримінованого злочину, попередньо висловлювала наміри припинити займатися протиправною діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, перебування на її утриманні малолітньої доньки під час проходження її чоловіком військової служби. 
Проте, оскаржуваний вирок не містить переконливого обґрунтування того, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України, а також чому суд вважає за можливе досягнення мети виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень за умови звільнення її від відбування призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції ОСОБА_10 , не відповідає вимогам статей 50, 65 КК та є явно несправедливим, унаслідок його м`якості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів визнає - щире каяття, її молодий вік, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є малолітнім.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням одурманюючих засобів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, її молодий вік, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням одурманюючих засобів.

А тому, призначаючи ОСОБА_9 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, її відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, 13.11.2025 доставлялась в диспансерне наркологічне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з діагнозом - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, гостра інтоксикація неускладнена; має на утриманні двох неповнолітніх дітей; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; і вважає за необхідне призначити їй покарання саме у виді позбавлення волі, проте із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.307 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки її перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

За змістом ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком

Згідно з вироком Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2026 року, ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70 КК України та їй призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців, з конфіскацією майна, що є власністю засудженої, окрім житла.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_9 необхідно призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2026.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, її відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, 13.11.2025 доставлялась в диспансерне наркологічне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з діагнозом - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, гостра інтоксикація неускладнена; має на утриманні неповнолітню дитину; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; і вважає за необхідне призначити їй покарання саме у виді позбавлення волі, проте із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.307 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки її перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

На переконання колегії суддів, визначене обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням обставин, які бралися судом до уваги при його призначенні, не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогам захисту основоположних прав особи.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_10 слід рахувати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку суду. 

Крім того, як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 13.11.2025 об 11 год 56 хв затримана, на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

На підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 11 січня 2026 року, який у подальшому продовжувався. 

Відповідно до ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення – три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Беручи до уваги, що під час досудового розслідування до ОСОБА_10 застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, вказаний строк підлягає зарахуванню у строк покарання, за правилами ч.7 ст.72 КК України. 

Крім того, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_10 підлягає зарахування строк її затримання під час досудового розслідування з 13.11.2025 по 14.11.2025 включно.

За таких обставин, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в частині призначеного їм покарання, підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2026 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати, в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2026 й остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2025 року по 12 травня 2026 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з конфіскацією належного їй на праві особистої власності майна, окрім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку суду. 

Відповідно до ч.5 та ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 13 листопада 2025 року по 14 листопада 2025 року включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; та час перебування її під цілодобовим домашнім арештом з 15 листопада 2025 року по 12 травня 2026 року, з розрахунку - трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.  

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4