ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 200/4789/22 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Терези Ю.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейських взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Матуса В`ячеслава Олеговича та Бойка Ігоря Олеговича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, поліцейських взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області - Матуса В`ячеслава Олеговича (далі - Матус В.О.) та Бойка Ігоря Олеговича (далі - Бойко І.О. ), у якому просив:
- визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області Матус Вячеслава Олеговича та поліцейського взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області Бойко Ігоря Олеговича в частині прийняття рішення про переміщення транспортного засобу ToyotaCamry, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, на спеціальний майданчик у селі Проліски Київської області, по вул. Броварська, 4, та передання зазначеного транспортного засобу на зберігання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 
- скасувати акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.09.2022 в частині переміщення транспортного засобу ToyotaCamry, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, на спеціальний майданчик у селі Проліски Київської області, по вул. Броварська, 4, і передання зазначеного транспортного засобу на зберігання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 .
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2022 справу № 200/4789/22 передано до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 апеляційна скарга позивача на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2022 повернута заявникові.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу в порядку загального провадження.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2023 задоволено клопотання позивача про заміну одного з відповідачів - Батальйон патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2023 адміністративну справу № 200/4789/22 передано на розгляд Київського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 200/4789/22, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 провадження у справі закрито в частині позовних вимог про скасування акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.09.2022 в частині переміщення транспортного засобу ToyotaCamry, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, на спеціальний майданчик у селі Проліски Київської області та передачі зазначеного транспортного засобу на зберігання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати і задовольнити позовні вимоги. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, оскільки дії відповідачів є протиправними.
Матус В.О. і Департамент патрульної поліції подали відзиви на апеляційну скаргу, у яких проти задоволення апеляційної скарги заперечували, наполягали на правомірності дій поліцейських. Бойко І.О. правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.08.2022 державним виконавцем Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Скляровим Д.В. винесено постанову № 19993434311 про розшук транспортного засобу Toyota Camry 2.4 L з номерним знаком НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 107-108).
10.09.2022 транспортний засіб - автомобіль Тоуоtа Сamry, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, приблизно о 13 год. 50 хв. був зупинений в м.Бориспіль по вул.Київський шлях, 118 та затриманий працівниками поліції - поліцейським взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області Матусом В`ячеславом Олеговичем та поліцейським взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП у Київській області Бойком Ігорем Олеговичем.
Підставою зупинки транспортного засобу позивача працівниками поліції було оголошення зазначеного транспортного засобу в розшук.
Позивач надав поліцейським документи, які підтверджують його особу та право власності на транспортний засіб.
Після отримання зазначених документів, працівники поліції викликали евакуатор, склали Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (далі - Акт затримання), у якому зафіксовано вилучення транспортного засобу Тоуоtа Саmry номерний знак НОМЕР_1 на підставі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», для доставлення на спеціальний майданчик за адресою: Київська область, с. Проліски, вул. Броварська, 4. Транспортний засіб на тимчасове зберігання у селі Проліски було передано ФОП ОСОБА_3 .
Вважаючи, що працівники поліції діяли протиправно, не мали правових підстав для прийняття рішення про переміщення транспортного засобу позивача на спеціальний майданчик у селі Проліски Київської області, по вул. Броварська, 4, і передання транспортного засобу позивача на зберігання безпосередньо ФОП ОСОБА_3 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що поліцейські діяли у межах повноважень.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Спірні відносини регулюються нормами Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію України», Законом України «Про виконавче провадження», а також підзаконними нормативними актами: 
- Порядком тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102 (далі - Порядок № 1102), 
- Порядком взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5 (далі - Порядок № 64/261/5), 
- Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), 
- Інструкцією з формування та ведення інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2018 № 497 (далі - Інструкція № 497).
Колегія суддів, оцінюючи доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо транспортний засіб перебуває в розшуку. Правомірність дій відповідачів щодо зупинення транспортного засобу позивачем не оспорюється.
Відповідно до абз. 2 Порядку № 1102 у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється тимчасове затримання такого транспортного засобу.
Станом на момент складання Акту затримання (10.09.2022 о 13 год. 50 хв.) транспортний засіб позивача перебував у розшуку, що підтверджується Постановою про розшук майна боржника від 18.08.2022 ВП № 69595075 (т. 1 а.с. 107-108, 191) і витягом з підсистеми «Гарпун» (т. 1 а.с. 192, 219), у якому відображено, що з розшуку транспортний засіб знято 10.09.2022 о 16:10:18 на підставі Постанови про припинення розшуку майна боржника від 10.09.2022 №20147154599, тобто вже після того, як було здійснено затримання автомобіля позивача.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку (абз. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»).
Таким чином, у відповідачів були передбачені законодавством підстави для зупинки і затримання транспортного засобу позивача.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції (поліцейськими) визначено Порядком № 1102.
Абзацом 1 п. 2-1 Порядку № 1102 передбачено, що, за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (абз. 2 п. 2-1 Порядку № 1102).
За відсутності умов, зазначених в абзаці другому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв (абз. 3 п. 2-1 Порядку № 1102).
Отже, для оцінки правомірності дій відповідачів в частині тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання необхідно встановити, що транспортний засіб позивача суттєво перешкоджав дорожньому руху або створював загрозу безпеці руху.
Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (абз. 4 п. 2-1 Порядку № 1102).
Зокрема, п. 3 ч. 3 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення до таких випадків відносить розміщення транспортного засобу таким чином, що своїм розташуванням транспортний засіб робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.
У відзиві на апеляційну скаргу, а також під час розгляду справи судом першої інстанції, Матус В.О. з посиланням на фотознімок, наданий позивачем разом з позовною заявою, стверджував, що задня частина автомобіля позивача була розташована на тротуарі, який конструктивно призначений саме для руху пішоходів.
За твердженням Матуса В.О. , «здійснивши заміри рулеткою, було встановлено, що для проходу пішоходів залишилося менше 2 метрів, а саме 1 метр 65 сантиметрів від краю тротуару до краю заднього бампера припаркованого автомобіля».
В обґрунтування висновку про те, що транспортний засіб позивача є перешкодою для руху, Матус В.О. посилається на пп. «а» і пп. «б» п. 15.10 ПДР, відповідно до яких забороняється стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), а також на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що відповідачами не додано доказів проведення вказаних замірів і визначення їх результатів, зафіксованих у будь-якій допустимій формі. Відповідачі також на додали до матеріалів справи відеозапис з бодікамери № 475490, який є додатком до Акту затримання, а отже - його невід`ємною частиною.
Колегія суддів звертає увагу, що ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі якої, відповідно до абз. 4 п. 2-1 Порядку № 1102, має бути встановлено випадок, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає руху або створює загрозу безпеці руху, містить вичерпний перелік випадків розташування транспортного засобу у заборонених ПДР місцях. 
Тобто для цілей застосування ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже і для цілей визначення підстав для затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, законодавець обмежив перелік випадків розташування транспортного засобу у заборонених ПДР місцях зупинки або стоянки.
Як на підставу для доставлення автомобіля позивача для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку Матус В.О. посилається на випадок порушення правил стоянки, який у ч. 3 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутній.
Натомість п. 3 ч. 3 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення прямо передбачає, що для встановлення факту суттєвої перешкоди дорожньому руху або створення загрози безпеці руху транспортний засіб має своїм розташуванням робити неможливим рух інших транспортних засобів або створювати перешкоду для руху пішоходів.
Відповідачі не надали докази існування наведеної у п. 3 ч. 3 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставини, а з фотознімків, наданих позивачем, неможливо встановити, чи дійсно виступання задньої частини транспортного засобу на тротуар створило перешкоду для руху пішоходів.
Колегія суддів звертає увагу, що обов`язок доказування у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень лежить на відповідачі.
Відповідачами у цій справі не доведено існування підстав для тимчасового затримання транспортного засобу саме шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
У зв`язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідачів в частині обрання способу тимчасового затримання транспортного засобу, а тому висновки суду першої інстанції у цій частині є помилковими.
Як наслідок, подальші дії щодо переміщення транспортного засобу позивача та його передачі на зберігання ФОП ОСОБА_3 були вчинені без наявності належних підстав, оскільки протиправність обраного способу тимчасового затримання транспортного засобу є самостійною підставою вважати протиправними відповідні наслідки.
У зв`язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідачів щодо передачі транспортного засобу позивача на зберігання ФОП ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.139, 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області Матуса Вячеслава Олеговича та поліцейського взводу № 1 роти № 4 Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області Бойка Ігоря Олеговича в частині прийняття рішення про переміщення транспортного засобу ToyotaCamry, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , на спеціальний майданчик у селі Проліски Київської області, по вул. Броварська, 4 , та передання зазначеного транспортного засобу на зберігання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 26 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Ю.О.Тереза