Справа №534/3228/25
Провадження №2-о/534/74/25

РІШЕННЯ 
Іменем України
18 червня 2026 року м. Горішні Плавні 

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі :
головуючого судді Малюк М.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання Савченко Я.О., 
заявника ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи не з`явилися,

розглянув у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи, ОСОБА_2 , Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини,

встановив :

(1) Стислий виклад позиції заявника 
1. ОСОБА_1 (далі – заявник) звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, станом на 16.03.2025.
2.Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Інша частка зазначеної квартири належить заявнику на праві спільної часткової власності.
3.На момент її смерті він був зареєстрованим за іншою адресою, але фактично проживав із нею. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на день смерті матері його зареєстрованим місцем проживання була інша адреса. У зв`язку з викладеним він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання разом із матір`ю на день її смерті.
4.Зазначає, що оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину. 
5.Встановлення цього факту потрібно заявникові для оформлення права на спадщину після смерті матері.
(2) Інші процесуальні дії у справі.
6.03.12.2025 судом постановлено ухвалу, якою заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи. Залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовану особу Горішньоплавнівську міську раду. 
7.Заінтересовані особи на судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
8.Заінтересована особа - ОСОБА_2 через ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначила, що не заперечує щодо встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.
9. Заінтересована особа - Горішньоплавнівська міська рада про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про її розгляд у відсутність не подавала.
10.Заявник ОСОБА_1 на судовому засіданні заяву про встановлення юридичного факту підтримав, надав пояснення подібні тим, що зазначені в заяві. Додав, що мати тривалий час хворіла, понад 10 років. Понад рік до смерті мати поґано переміщалася, у неї були проблеми із суглобами, але до лікаря не зверталася, лікувалася самостійно. З квартири не виходила, потребувала постійного догляду, цей догляд забезпечував він. Зазначав, що в нього є сім`я, дружина та син. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але протягом року перед смертю спадкодавця проживав із матір`ю, придбавав продукти харчування, готував їжу, налагоджував побут, здійснював всі дії задля обслуговування лежачої людини. В цей час він працював, після роботи повертався до матері. Просив встановити юридичний факт.
11.Свідок ОСОБА_4 на судовому засіданні показала, що вона є дружиною заявника. Зазначала, що свекруха хворіла, останні роки її життя чоловік проживав з матір`ю, оскільки остання була лежача, не здатна до самообслуговування. Вказала, що вона була тривалий час за кордоном, коли повернулася в країну, переїхала жити в будинок своїх батьків по АДРЕСА_3 , з чоловіком безумовно зустрічалася, але той із зазначених причин постійно проживав із матір`ю. Свекруху відвідувала рідко, були складні стосунки
12.Свідок ОСОБА_5 на судовому засіданні показав, що він є сусідом ОСОБА_3 , жили в одному будинку, в одному під`їзді, зазначав, що спілкується також із заявником, сприймає його сусідом. Вказував, що ОСОБА_1 є належним сином своєї матері, відповідально до неї ставився, допомагав, доглядав за нею, дуже хвилювався з приводу її стану. Підтвердив, що на час смерті ОСОБА_3 , син проживав із нею.
13.Свідок ОСОБА_6 на судовому засіданні показала, що вона доводиться заявникові тещею. Надала показання, подібні тим, що надала свідок ОСОБА_4 
(3) Фактичні обставини справи
14.Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що:
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 17.03.2025, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану.
16.Після її смерті відповідно до статті 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема частку квартири АДРЕСА_1 .
17.Відповідно до довідки №20-11/4898 від 19.11.2025, наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Знята з реєстраційного обліку 08.04.2025, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою була зареєстрована одна. 
18.За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Красильниковою О.В. Згідно із заповітом спадкодавець заповідача все її майно заявникові - ОСОБА_1 .
19.Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , батьками заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . 
20.Отже, заявник є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері.
21.З витягу з реєстру територіальної громади Горішньоплавнівська територіальна громада №2025/017260698 від 19.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
22.Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 - частка та ОСОБА_1 – частка. Право власності означених осіб на цю квартиру виникло на підставі свідоцтва про право власності від 19.05.2008, посвідченого Комсомольською міською радою,
23.З технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що замовниками технічної інвентаризації є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
24.В акті від 25.11.2025, складеному мешканцями будинку АДРЕСА_5 , засвідченому директором КЖРЕП №1 Хряпою Сергієм, зазначено, що ОСОБА_1 , дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_4 , без реєстрації.
25.Листом від 24.11.2025 №83/01-16 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова І.М. надала заявникові інформацію, згідно з якою, оскільки в спадковому реєстрі відсутні дані про заведену спадкову справу щодо спадщини померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи, що зареєстроване місце проживання заявника відмінне від місця проживання спадкодавця, заявнику запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. 
26.З витягу із Спадкового реєстру №83364431 від 24.11.2025, вбачається, що за параметрами запиту: ОСОБА_3 , у спадковому реєстрі інформація відсутня.
27.Отже, спадкова справа після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , не заводилася.
(4) Норми права, які застосував суд
28.Відповідно до положень частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
26.Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
29.Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
30.Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18) та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18).
31.Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника відповідні правові наслідки.
32.Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частина 3 статті 294 ЦПК України). 
33.Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
34.Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).
35.Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). 
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
36.Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
37.Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
38.Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
39.Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20; від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22.
40.Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.03.2025 у справі № 643/12963/23).
41.Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
42.Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
43.Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
44.Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
45.За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
46.Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
47.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
48.Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
49.Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
50.суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
(5) Висновки суду
51.Суд застосував відповідні норми права, оцінив наявні докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, дійшов такого висновку.
52.Заявник просить встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Метою встановлення цього факту є оформлення права на спадщину після смерті спадкодавця, на частку в квартирі, співвласником якої є сам заявник.
53.Заявник у заяві вказував, що не був зареєстрований разом зі спадкодавцем у спільній квартирі, проте до дня її смерті проживав разом із нею в цій квартирі (див. пункти 3,10 цього рішення).
54.При вирішенні питання щодо проживання заявника на час відкриття спадщини із спадкодавцем, тобто фактичного прийняття спадщини, суд покликається на правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.03.2025 у справі № 643/12963/23. 
55.Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18; від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, провадження №61-2387св22; від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23, провадження № 61-10383св24.
56.Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
57.Отже, законодавець у частині третій статті 1268 ЦК України висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
58.Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
59.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
60.На підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті заявник ОСОБА_1 з наданням відповідних доказів вказував, що мати тривалий час хворіла, понад рік до смерті втратила можливість самостійно переміщатися, можливість самообслуговування, із кватири не виходила, заявник проживав із матір`ю, здійснював за нею догляд. 
На підтвердження чого свідчать показання свідків, допитаних під час судового розгляду (див. пункти 11-13 цього рішення). Показання свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою. Також підтверджується актом від 25.11.2025, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_5 , підписи яких засвідчено директором КЖРЕП (див. пункт 24 цього рішення). 
61.Судом установлено, що спадкодавцем залишено заповіт, згідно з яким ОСОБА_3 заповідала своє майно заявникові (див. пункт 18 цього рішення).
62.Спадкодавець ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії.
63.Після її смерті відкрилася спадщина, але спадкова справа не заводилася. Відтак, заявник не прийняв спадщину за заповітом, інших спадкоємців, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, судом не встановлено (див. пункти 26,27 цього рішення).
64.Отже суддя доходить висновку, що заявник, який є сином спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки на час смерті матері проживав разом із нею, що підтверджується у своїй сукупності та взаємозв`язку належними і допустимими доказами.
65.Таким чином, факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
66.Зважаючи на це, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити.
67.Керуючись ст ст. 263,293,294,315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

1.Заяву задовольнити.
2.Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_4 .
3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
4.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
5.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
6.Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Заявник: 	ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .  	
Заінтересована особа:	ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_7 .	

Суддя Марина МАЛЮК